ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року	Львів	Справа № 300/1846/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Кухтея Р.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючого судді Тимощука О.Л., дата складення повного тексту рішення суду не зазначена) у справі № 300/1846/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати за період з 06.10.2006 по 14.06.2019, суд-
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Адвокат Окуневич Михайло Валентинович (надалі також - представник позивача) 06.09.2019 в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області (надалі, також - відповідач) про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати за період з 06.10.2006 по 14.06.2019.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач листом від 14.08.2019 №921/О(П)-15 відмовив у задоволенні заяви позивача про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушення строків її виплати за період з 06.10.2006 по 27.05.2019 з огляду на те, що пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність з часу призначення, а суму недоплаченої пенсії, що становить 13 865,85 грн нараховано 13.06.2019 і виплачено наступного дня - 14.06.2019, відтак, строк виплати нарахованого доходу не порушено, тому підстав для нарахування позивачу компенсації немає. ОСОБА_1 вважає, що таке рішення відповідача є протиправним, не обґрунтованим та суперечить приписам Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 р. адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати за період з 06.10.2006 по 13.06.2019, передбачену Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ від 19.10.2000.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та правничою допомогою адвоката в розмірі 884 (вісімсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 10.10.2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області  відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що оскільки сума недоплати нарахована 13.06.2019 року о 15:38 год. та виплачена 14.06.2019 року то виплачувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати немає законних підстав.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до п. 3 ч. 1   ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи зазначені положення та з урахуванням характеру спірних правовідносин, колегія суддів вирішила за можливим розглядати справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1   ст. 311 КАС України.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що згідно зі змістом протоколу призначення пенсії від 27.04.2007 № 5207 та відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , починаючи з 06.10.2006 призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.10).
Вважаючи, що обчислення та призначення пенсії позивачу проведено невірно та відповідно розмір пенсії виплачується значно менший, ОСОБА_1 03.04.2019 подав скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а.с.11 та зворотна сторона).
В результаті розгляду вказаної скарги, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення від 27.05.2019 №471/П-15, згідно зі змістом якого, під час розгляду скарги, відповідачем виявлено порушення в обчисленні страхового стажу і заробітної плати позивача, у зв`язку із чим, пенсійну справу повернуто до територіального управління на доопрацювання; територіальним управлінням встановлені відповідачем недоліки усунуто, визначено, що сума недоплати становить 13 856,85 грн, яка підлягає виплаті в червні 2019 року (а.с.12-13).
З метою отримання інформації про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів за період з 06.10.2006 по 27.05.2019, ОСОБА_1 30.07.2019 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якій також просив здійснити нарахування і виплату компенсації, якщо такі не здійснювалися за вказаний період (а.с.14 та зворотна сторона).
У відповідь на вищевказаний лист, відповідачем направлено представнику ОСОБА_1 листа від 14.08.2019 №921/О(П)-15, у якому повідомлено про відмову у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів за період з 06.10.2006 по 27.05.2019, з огляду на те, що рішенням від 27.05.2019 №471/П-15 пенсійну справу позивача приведено у відповідність з часу призначення пенсії; сума недоплаченої пенсії становила 13 865,85 грн, нарахування проведено 13.06.2019, а виплату - 14.06.2019, отже, законних підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 та нарахування компенсації немає.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки право на перерахунок та виплату пенсії із урахуванням належним чином обчисленого страхового стажу та заробітної плати виникло у позивача з моменту призначення пенсії, однак, з вини пенсійного органу нарахування здійснено лише 13.06.2019, а доплата пенсії відповідно -14.06.2019, має місце затримка більш ніж на один календарний місяць, що відповідно до статей 1, 2 Закону України №2050-ІІІ та пункту 4 Порядку №159 є підставою виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Що стосується визначеного представником позивача періоду за який слід нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що сума недоплати виплачена позивачу 14.06.2019, а відтак вірним періодом невиплати грошового доходу є період з 06.10.2006 по 13.06.2019.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Правовідносини, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) для реалізації цілей та завдань вищевказаного Закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).
Постановою Верховного суду України від 18.11.2014 у справі №21-518а14 було визначено, що основною умовою для виплати громадянину компенсації ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (органом УПФУ) добровільно чи на виконання рішення суду.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що зі змісту ст. 5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», неможливість виплати особі компенсації втрати частини доходів пов`язується із неотриманням таких доходів із вини громадянина.
З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Також колегія суддів апеляційного суду наголошує, що компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої пенсії). Оскільки вказані кошти нараховані в результаті відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ. Несвоєчасне нарахування  сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.       
У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати. 
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 3 липня 2018 року (справа №521/940/17).
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного суду у справах №674/24/17 від 15.08.2019 року та №522/9778/16-а від 19.09.2019 року.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування             відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 300/1846/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Р. П. Сеник  	
    Повне судове рішення складено 16 січня 2020 року.