Справа № 462/2996/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/2674/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,
секретар: Бадівська О.О.,
за участі в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , її представниці ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова в складі судді Галайко Н.М. від 05 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -
               в с т а н о в и л а : 
       рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 05 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1  до ОСОБА_3  про зменшення розміру аліментів - відмовлено у повному обсязі.
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким його позов задовольнити. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що його матеріальне становище погіршилося внаслідок відчуження частки в квартирі синові ОСОБА_5 . Вказує, що народження другого сина в новому шлюбі потребує витрат на його утримання. До нового шлюбу і до народження сина в новому шлюбі, 50% всіх його доходів у вигляді аліментів він сплачував відповідачу, а інших 50% його доходів залишалися на його утримання. Вказує, що після реєстрація нового шлюбу та народження сина ОСОБА_6 в новому шлюбі, половина його доходів, яка залишається після сплати аліментів, витрачається не на нього одного, а на дружину та новонародженого сина. Таким чином, його матеріальне становище очевидно погіршилося після народження сина в новому шлюбі, чого суд не врахував. Зазначає, що він не заперечує того факту, що повинен платити аліменти відповідачу в розмірі, не меншому від мінімального встановленого законом, а навпаки, вказує на таку необхідність. Однак, несправедливим є стягнення з нього аліментів в розмірі половини його доходів, залишивши на утримання його нової сім`ї з трьох чоловік такий же розмір. Вказує на те, що з його довідки про доходи вбачається, що в березні-липні 2019 року його заробітна плата становила 4200 грн., з якої він сплачував податки в розмірі 819 грн., аліменти в розмірі 1690,50 грн. та йому залишалось 1690,50 грн. Зазначає, що невірним є посилання суду на те, що згідно довідки №140 від 18.06.2019 року, виданій 5-ю міською поліклінікою м. Львова, син ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку та має статус дитини-інваліда та потребує домашнього догляду. Вказує, що дитина є здоровою, а у довідці вказано про те, що дитина перебуває на диспансерному обліку та жодного документа (свідоцтва, посвідчення, довідки) про те, що син ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом в матеріалах справи немає. Також вказує, що суд першої інстанції покликається на відзив відповідача про те, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 6 річного віку. Однак в матеріалах справи немає жодних доказів перебування відповідачки в такій відпустці. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - на підтримання апеляційної скарги, відповідачки та її представниці - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 81, ч.8 ст. 178, ч.5 ст. 279, ч.2 ст. 247 ЦПК України, ч.1 ст. 182, ч.1 ст. 192 СК України та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 листопада 2017 року у справі №355/511/17, у постанові від 09 серпня 2018 року у справі №640/10064/16-ц, п.1 ч.3 ст. 25 Закону України «Про відпустки», та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що рішенням Залізничного районного суду   м. Львова від 25 січня 2019 року у справі № 466/3020/18 шлюб між  ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 було розірвано.Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року у справі № 462/4506/16-ц ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % від доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.Згідно Договору дарування від 08 вересня 2016 року ОСОБА_1  подарував ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3/4 частки квартири  АДРЕСА_1 .Відповідно до Договору дарування 1/4 (однієї четверті) частки квартири від 18 вересня 2017 року ОСОБА_8  подарувала ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  1/4 частку квартири  АДРЕСА_1 .Зазначене вище свідчить про те, що змінилося матеріальне становище дитини, на утримання якої стягуються аліменти. Однак позивачем не було надано суду доказів того, що матеріальне становище відповідача зазнало змін.Свідоцтвом про шлюб серії  НОМЕР_1  від 27 лютого 2019 року стверджується, що між  ОСОБА_1 та  ОСОБА_9 27 лютого 2019 року було укладено шлюб.Свідоцтвом про народження серії  НОМЕР_2  від 05 квітня 2019 року встановлено, у ОСОБА_1  та ОСОБА_10   ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_11 .З огляду на вказане, суд встановив, що сімейний стан платника аліментів змінився.Позивачем, у свою чергу не було надано суду доказів того, що його матеріальне становище або стан здоров`я погіршилися з моменту винесення Залізничним районним судом м. Львова рішення від 21 жовтня 2016 року про стягнення аліментів.Натомість відповідачем надано копію відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких відповідач за період з 4 кварталу 2013 року по 1 квартал 2019 року доходів не отримувала.Відповідно до довідки № 140 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді,  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку та має статус дитини-інваліда і потребує домашнього догляду з 25 червня 2019 року. Суд вказав, що відповідач у своєму відзиві зазначила, що на даний час вона перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, у зв`язку з тим, що ця дитина потребує такого догляду відповідно до медичних показань.Вказане вище дало підстави вважати суду, що у даній справі підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
       10.05.2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21 жовтня 2016 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/2 частки до 1/4 частки від всіх доходів ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. 
Мотивував свої позовні вимоги тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року у справі №462/4506/16-ц було ухвалено стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% від всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягненням дитиною повноліття. Зазначає, що після ухвалення судом рішення майновий стан дитини істотно змінився. Так, позивачем та ОСОБА_8 було подаровано ОСОБА_7 3/4 та 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 . Окрім цього позивачем 25 січня 2019 року було укладено шлюб з ОСОБА_9 , під час якого у них народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. . Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Також, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Як вбачається із матеріалів даної справи, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 50 відсотків видів доходів щомісячно (тобто Ѕ частина його доходів), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 20 відсотків всіх видів заробітку, починаючи з 22 серпня 2016 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.3).
Вказане рішення набрало законної сили, не скасоване та виконується.
Із позовної заяви, також, вбачається, що позивач, як на підставу зміни розміру аліментів, зокрема, посилався на те, що 27.09.2019 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 та у ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_11 , тому при такій зміні сімейного стану він не може сплачувати на утримання сина ОСОБА_5 половину всіх своїх доходів, оскільки повинен утримувати свою нову сім`ю. Також, вказував на те, що до ухвалення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21.10.2016 року змінилося матеріальне становище його і сина ОСОБА_5 . Так, позивачем та ОСОБА_8 було подаровано ОСОБА_7 3/4 та 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .
Колегія суддів вважає, що наведені позивачем дані об`єктивно стверджують про обставини, про які йдеться у наведених вище нормах закону та, які надають можливість зміни розміру аліментів, що стягуються.
З матеріалів справи дійсно вбачається, що згідно Договору дарування від 08 вересня 2016 року, ОСОБА_1 подарував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ѕ частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).
Згідно Договору дарування ј (однієї четверті) частки квартири від 18 вересня 2017 року, ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ј частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).
Тобто хоча ѕ частини згаданої квартири і були відчужені на користь дитини за час шлюбу сторін і до винесення рішення про стягнення аліментів, остаточно власником цілої квартири дитина сторін стала після ухвалення рішення (21.10.2016 року) та вказане не могло не вплинути на майновий стан дитини сторін в бік покращення. Посилання матері на те, що квартира нею та сином належним чином не використовується, оскільки цьому наявні певні перешкоди, не слід вважати доводами, що змінюють вказане майнове становище сина сторін, яке покращилося та перешкоди не є такими, що не можуть бути усунуті у випадку якщо таке має місце, хоч доказів цьому представлено не було. 
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.
Згідно свідоцтва про шлюб від 27.02.2019 року, актовий запис №333, ОСОБА_13 укладено шлюб з ОСОБА_9 (а.с. 5).
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 квітня 2019 року вбачається, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_11 (а.с. 6).
Зважаючи на вказане слід констатувати, що сімейний стан позивача (платника аліментів) теж змінився, однак вказану зміну сімейного стану позивача судом помилково не взято до уваги як істотну обставину у даному спорі, хоч зміна сімейного стану та народження дитини у новому шлюбі, також, об`єктивно свідчать і про необхідність понесення додаткових витрат, зокрема і на утримання дитини.
Також. слід вказати і про те, що судом першої інстанції помилково вказано про те, що відповідно до довідки № 140 «про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку та має статус дитини-інваліда і потребує домашнього догляду з 25 червня 2019 року.
Однак, у вказаній довідці вказано, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду з 25 червня 2019 року та не вказано про інвалідність дитини сторін.
Те, що син ОСОБА_7 не має статусу дитини-інваліда підтверджено також і позивачем в апеляційній скарзі та відповідачкою у відзиві на апеляційну скаргу.
Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку та окрім цього дитина на даний час досягла шестирічного віку та, як ствердила у суді апеляційної інстанції відповідачка, вона на даний час працевлаштована.
Крім цього, додатково, з довідки про доходи ОСОБА_1 №1 від 22.07.2019 року вбачається, що він дійсно працює у ФОП ОСОБА_10 з 01.03.2019 року та займає посаду головного інженера та з березня 2019 року по липень 2019 року отримав 21000 грн. з яких 8452,50 грн. відраховано аліментів.
Враховуючи вказане, а саме те, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання дітей; те, що шлюб між сторонами розірвано та дитина сторін проживає з відповідачкою та перебуває на її утриманні; доходи позивача, що підтверджені відповідною довідкою (а.с. 122) та становлять 4200 грн. щомісячно; прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на даний час складає для дітей до 6 років - 1779 грн., для дітей від 6 до 18 років - 2218 грн. на місяць; те, що сімейний стан позивача змінився та на утриманні позивача знаходиться малолітня дитина від іншого шлюбу; те, що майновий стан дитини сторін змінився з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів та на даний час син сторін є власником трикімнатної квартири; те, що відповідачка на даний час працевлаштована; дитина сторін не має особливих потреб у догляді та лікуванні як дитина-інвалід, - колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення позову та вимоги позивача не слід вважати завищеними. Відповідно апеляційна скарга підлягає до задоволення та рішення суду першої інстанції, та додаткове як додаток до основного, слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. А саме слід зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина сторін до досягнення ним повноліття з 1/2 частини від його заробітку (доходу)до 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказаними доводи позову та апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 5 липня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 24 липня 2019 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів- задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21 жовтня 2016 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/2 частки до 1/4 частки від всіх доходів ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 січня 2020 року.

           Головуючий :                                                                                              Я.А. Левик
        Судді:                  Л.Б. Струс
               М.М. Шандра