ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа №712/6109/18 Провадження №  22-ц/821/21/20		
Категорія: 310000000 		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючої:                        Карпенко О.В. 
суддів:                                 Єльцова В.О., Бородійчука В.Г.
за участю секретаря:       Анкудінова О.І.
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  - адвоката Комерзан Зіновія Дмитровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2018 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини ,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

30 травня 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкасиіз позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з відповідачкою ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2016 року. 
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач вказує, що починаючи з 18 травня 2017 року відповідачка забрала дитину та не дає йому можливості з нею бачитись та спілкуватись, у зв`язку із чим він був змушений звертатися до органів місцевої влади з метою визначення йому, як батьку дитини, способу участі у вихованні доньки і відповідно до розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації від 25 травня 2016 року про участь у вихованні малолітньої ОСОБА_4 , було визначено порядок побачень батька ОСОБА_1 : щосуботи та щонеділі, а також на святкові неробочі дні з 10:00 год. до 15:00 год.
ОСОБА_1 зазначає, що незважаючи на дане розпорядження, відповідачка його умисно не виконує та відмовляється надавати йому можливість в спілкуванні з дитиною. Така поведінка відповідачки, вказує позивач, змушує його звертатися із відповідним позовом до суду, в якомуОСОБА_1 просив суд постановити рішення, яким зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 та визначити наступний спосіб участі позивача, як батька дитини у спілкуванні із донькою:
щовівторка та четверга з 15:00 год. до 18:00 год. за місцем навчання доньки або за місцем проживання, перебування;
щосуботи починаючи з 8:00 год. до неділі 5:00 год., необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку;
у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком;
в день побачення позивача з донькою, має право забирати доньку зі школи чи дому. 
Також ОСОБА_1 просив стягнути з  ОСОБА_2 на свою користь сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2018 рокупозовні вимоги  ОСОБА_1  - задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено ОСОБА_1 наступний спосіб спілкування із дитиною та участі батька у її вихованні: перші та другі вихідні місяця по суботах з 10:00 до 15:00 год., у присутності матері дитини з урахуванням обставин, які можуть виникнути.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував права та інтереси дитини, прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування Черкаської міської ради, з яким погодились сторони по справі, і прийшов до обґрунтованого висновку, що визначення саме такого способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею, буде якнайкраще відповідати інтересам дитини і забезпечуватиме реалізацію прав батька.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 13 листопада 2019 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Комерзан З.Д. вважаючи, що оскаржуване рішення винесене із порушенням норм матеріального і процесуального права, при недостатньо повному дослідженні письмових доказів та дійсних обставин справи, що мають значення для справи, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2018 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки подіям, що мали місце в Туреччині в квітні-травні 2017 року та не взято до уваги судовий документ, що виданий Туреччиною та який підтверджує неадекватну поведінку ОСОБА_1 по відношенню до відповідачки ОСОБА_2 .
Крім того, суд першої інстанції не врахував того, що на момент винесення оскаржуваного рішення суду ОСОБА_4 перебувала в Італії разом зі своєю матір`ю, де перебуває і на даний час, а також те, що ОСОБА_4 боїться свого батька ОСОБА_1 та не бажає із ним спілкуватися.
В апеляційній скарзі також зазначено, що суд першої інстанції не надав належної критичної оцінки висновку служби у справах дітей Черкаської міської ради, оскільки він, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 09 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 грудня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 15 січня 2020 року на 11:00 год.

Фактичні обставини справи 

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач  ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із  ОСОБА_2 , від якого сторони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. (том 1, а.с. 19)
Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, а дитина залишилась проживати разом із матір`ю ОСОБА_2 .
Між сторонами виник конфлікт, наявні неприязні відносини, що є перешкодою для спільного вирішення батьками питань, пов`язаних з вихованням дитини, а також участі позивача, як батька дитини , в спілкуванні з нею.
Відповідно до розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації від 25 травня 2016 року « Про участь у вихованні малолітньої ОСОБА_4 , 2013 року народження» визначено порядок побачень батька ОСОБА_1 із дочкою в присутності матері ОСОБА_2 : щосуботи та щонеділі, а також на святкові неробочі дні, передбачені законодавством України, з 10:00 год. до 15:00 год. (том 1, а.с. 9), проте даний порядок відповідачкою по справі ОСОБА_2 був проігнорований і позивач фактично позбавлений можливості в спілкуванні із дитиною та її вихованні.

Позиція Черкаського апеляційного суду 

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_2 - адвокатом Комерзан З.Д. не підлягає до задоволення,  виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України зазначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).
Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» визнано право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 4 та 5  ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що порядок участі батька у спілкуванні з дитиною, який рекомендований у висновку органу опіки і піклування м. Черкаси від 5.11.2018 року за № 704 якнайкраще відповідає інтересам малолітньої дитини та сприяє реалізації прав позивача, як батька дитини, на спілкування із нею та прийняття участі у її вихованні.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, який надав належну оцінку висновку органу опіки та піклування Черкаської міської ради № 704 від 25 листопада 2018 року, згідно  з яким доцільно визначити батьку дитини ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою  ОСОБА_4  перші та другі вихідні місяця по суботах з 10-00 до 15-00 год у присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (том 1, а.с.78-79) у сукупності з іншими доказами у справі та безпосередньо поясненнями сторін. 
Обов`язковість надання такого висновку передбачено ст. 19 СК України, у зв`язку із чим посилання представника  ОСОБА_2  - адвоката Комерзан З.Д. в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги зазначений висновок, є необгрунтованими. 
Згідно з ч.ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, а також якщо він суперечить інтересам дитини.
Оскільки висновок органу опіки та Черкаської міської ради № 704 від 25 листопада 2018 рокує повним, обґрунтованим, враховує вік дитини, її психоемоційний стан та інші обов`язкові обставини, що підлягають з`ясуванню, із сторони відповідачки не було надано будь-яких непогоджень або доказів, що наданий органом опіки та піклування висновок суперечить інтересам малолітньої дитини, у суду першої інстанції не було підстав для відступу від цього висновку. 
Також є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що обраний судом спосіб участі батька у спілкуванні і вихованні дитини є неспроможним та таким, що не може бути виконаний у зв`язку із проживанням відповідачки  ОСОБА_2  разом з донькою на постійній основі за межами України, а саме в Італії, оскільки, впорушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов`язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони  ОСОБА_2 на адресу суду не було надано будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували як факт постійного проживання за межами України  ОСОБА_2  та її  доньки, так і неможливості прийняття позивачем, як батьком дитини, участі в спілкуванні і вихованні дитини у визначений судом першої інстанції спосіб.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Інші доводи, наведені представником ОСОБА_2 - адвокатом Комерзан З.Д. в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  - адвоката Комерзан Зіновія Дмитровича - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2018 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини - залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції -залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча          О.В. Карпенко

Судді В.О. Єльцов

В.Г. Бородійчук

Повний текст постанови виготовлено 16.01.2020 року