Постанова                                         
Іменем України
 
19 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 580/1950/18
 
провадження № 61-18768св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Лебединська районна державна нотаріальна контора Сумської області,
треті особи: державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко Валентина Федорівна, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 31 липня 2019 року у складі судді Чхайла О. В.               та постанову Сумського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І., Хвостика С. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області, треті особи: державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В. Ф., ОСОБА_2 ,  про визнання незаконними дій та визнання недійсним реєстраційного запису.
 
Позовна заява мотивована тим, що він є спадкоємцем та правонаступником свого батька ОСОБА_3 , який разом із ОСОБА_2 були спадкоємцями ОСОБА_4 . 
 
Вказував, що з 03 вересня 2015 року він набув право спільної часткової власності на нерухоме майно померлого ОСОБА_4 разом з імовірним спадкоємцем ОСОБА_2 . 
 
Вважав, що заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 була подана до Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області з порушенням законодавства України, оскільки подана її представником ОСОБА_5 , а не особисто чи поштою.
 
Посилався на преюдиційні обставини, встановлені судовими рішеннями                 у справах:
№ 818/3456/15 за позовом ОСОБА_1 до Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області, треті особи Головне територіальне управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_2 , державний нотаріус Лисенко В. Ф., про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії;
№ 818/5271/13-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції в Сумській області, Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області, треті особи: Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, Державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В. Ф., ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та визнання недійсним реєстраційного запису;
№ 580/607/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лебединської районної державної нотаріальної контори, Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, Управління держземагенства у Лебединському районі Сумської області, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції, Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради" про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину; про визнання незаконним та скасування рішень, про визнання незаконними та скасування державної реєстрації актів на право власності на земельні ділянки та свідоцтва про право власності, зобов`язання вчинити дії.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконними дії Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області щодо фіксації реєстраційного запису за ОСОБА_2 у журналі вхідних документів № 92/02-14 з відповідним реєстраційним записом № 527 в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ спадкової справи № 526/2005; визнати недійсним реєстраційний запис № 527 в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 31 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що усі дії, які пов`язані з реєстрацією заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 у журналі реєстрації вхідних документів та                    в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ є похідними від її прийняття та                є правомірними.
 
Крім того, районний суд вважав, що позивач не довів належними та допустимими доказами у чому саме полягає порушення його права власності, набутого 03 вересня 2015 року щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою та будинком, що розташовані                         на АДРЕСА_1 , та незаконність запису реєстраційного індексу вх. № 92/02-14 на заяві про прийняття спадщини від імені ОСОБА_2 та реєстраційного запису в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 527.
 
Районний суд відхилив доводи позивача з посиланням на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі                  № 818/3456/15 про відмову у задоволенні заяви Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_2 , державний нотаріус Лисенко В. Ф., про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, оскільки зазначена ухвала була скасована Харківським апеляційним адміністративним судом 25 січня 2016 року                    (том 1, а. с. 17-18).
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 31 липня            2019 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Апеляційний суд зазначив, що преюдиційним судовим рішенням у справі               № 580/1178/13-ц встановлено обставину правомірності прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_4 . 
Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що преюдиційними обставинами для розгляду цієї справи є обставини щодо правомірності долучення заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до спадкової справи, встановлені у справі № 1810/1027/12.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити рішення про задоволення позову та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

 

 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення у справі                                    № 1810/1027/12 не можуть вважатися преюдиційними, оскільки у цій та вказаній справі різні склад учасників та предмет позову.
 
Зазначає, що суди попередніх інстанцій не розглянули по суті його клопотання про витребування доказів - матеріалів спадкової справи                       № 526/2005 після смерті ОСОБА_4 щодо безпосереднього встановлення обставин дотримання вимог статті 1269 ЦК України та матеріалів адміністративної справи № 818/3456/15.
 
Вважає, що суди неправомірно не взяли до уваги встановлену адміністративним судом преюдиційну обставину у справі № 818/5271/13-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції в Сумській області, Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області, треті особи: Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, Державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В. Ф., ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та визнання недійсним реєстраційного запису. Зокрема, зазначив, що довіреність                          ОСОБА_2 , посвідчену секретарем Виконавчого комітету Межирицької сільської ради Лебединського району Сумської області            від 01 жовтня 2010 року визнано недійсною та скасовано реєстраційний запис від 16 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі довіреностей                        за № 33518269.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У жовтні 2019 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою судді Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 є правонаступником і спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (том 1, а. с. 35).
 
Спори щодо спадщини ОСОБА_4 неодноразово розглядалися судами (том 1, а. с. 8-12, 15-18, 45-48, 70-72, 83-89, 232-236).
 
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року, яка була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, у справі № 818/5271/13-а                  за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції в Сумській області, Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області, треті особи: Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, Державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В. Ф., ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та визнання недійсним реєстраційного запису, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії реєстратора Лебединської районної державної нотаріальної контори щодо реєстрації довіреності ОСОБА_2, посвідченої секретарем виконавчого комітету Межирицької сільської ради Лебединського району Сумської області Мікуліною Н. П. 01 жовтня                   2010 року за реєстровим номером 34.
Визнано недійсним та скасовано реєстраційний запис від 16 жовтня                 2010 року в Єдиному реєстрі довіреностей за № 33518269 щодо довіреності ОСОБА_2., посвідченої секретарем виконавчого комітету Межирицької сільської ради Лебединського району Сумської області Мікуліною Н. П. 01 жовтня 2010 року за реєстровим номером 34.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 19 травня 2014 року у цивільній справі № 1810/1027/12 за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Лебединського району, Лебединської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Лисенко В. Ф., про визнання недійсною довіреності, посвідченої посадовою особою виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області та про зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були спадкоємцями померлого ОСОБА_4 (том 1, а. с. 83-89).
 
Після смерті ОСОБА_3 на підставі рішення Лебединського районного суду Сумської області від 29 липня 2014 року ОСОБА_1 набув право власності на 1/2 частину спадкового майна ОСОБА_4 , а саме: земельну ділянку та будинок, які розташовані на АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1, а. с. 13).
 
Під час судового розгляду зазначених спорів було встановлено та не заперечується сторонами, що заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 була подана 28 квітня 2011 року                 до Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області ОСОБА_5., а не особисто нею, чи поштою.
 
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 19 травня 2014 року у цивільній справі № 1810/1027/12 встановлено порушення порядку прийняття заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дій державного нотаріуса Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В. Ф. при приєднанні до спадкової справи заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 . 
Зазначене рішення переглядалося в апеляційному порядку та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 09 липня 2014 року залишено без змін (том 1,                          а. с. 83-89).
Рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 мотивоване тим, що зазначивши інший предмет спору в цій справі, останній фактично оспорює дії нотаріуса з підстав, які вже були предметом судового розгляду та яким суд дав оцінку в рішенні, що набрало законної сили.
 
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі № 818/3456/15 за позовом ОСОБА_1 до Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області, треті особи Головне територіальне управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_2 , державний нотаріус Лисенко В. Ф., про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області щодо фіксації посадовою особою реєстраційного запису за                   ОСОБА_2 у журналі вхідних документів №92-04-14 відповідним реєстраційним записом в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №527 спадкової справи № 526/2005. Визнано недійсним реєстраційний запис за № 527 в книзі обліку і реєстрації спадкових справ Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2016 року апеляційну скаргу Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області задоволено. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі № 818/3456/15 скасовано, провадження у справі закрито (том 1, а. с. 17-18),
 
Постановою Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі                                     № 580/1178/13-ц (провадження № 61-25225св18) за позовом                    ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , СТОВ "Промінь", треті особи: управління Держземагенства у Лебединському районі Сумської області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Лебединського районного управління юстиції, державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Лисенко В. Ф.,               ВАТ "Ощадбанк України", виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, ОСОБА_2 , про визнання недійсними державних актів на право власності земельних ділянок та скасування рішення про їх державну реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право користування землею, договорів оренди землі, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування їх державної реєстрації у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, визнання права власності на майно ОСОБА_4 в порядку спадкування за правонаступництвом ОСОБА_3 та витребування його із чужого незаконного володіння, стягнення з ОСОБА_7 майна у вигляді доходу у грошовій формі сумами 1 000 грн та 5 969 грн, стягнення з відповідача -СТОВ "Промінь" суму не доотриманого доходу у грошовій формі з орендної плати за землю за 2007-2014 роки, що становить 41 808,50 грн. та зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі                    4 842,29 грн та зарахування цієї суми на задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом, було встановлено,                                       що спадкоємець ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у встановленому законом порядку подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (том 1, а. с. 232-236).

 
2. Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України                      під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом розгляду у даній справі є визнання незаконними дій нотаріальної контори щодо фіксації реєстраційного запису за ОСОБА_2 у журналі вхідних документів № 92/02-14 з відповідним реєстраційним записом № 527 в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ спадкової справи № 526/2005 та визнання недійсним реєстраційного запису № 527 в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області.
 
В оскаржуваних судових рішеннях зазначено про відсутність преюдиції                  у справах № 818/5271/13-а, 818/3456/15, № 580/607/14-ц, оскільки у вказаних справах не встановлювались обставини, що мають преюдиційне значення для цієї справи. 
 
Суди попередніх інстанцій за наслідками аналізу ухвалених рішень у вказаних справах встановили, що під час їх розгляду не досліджувались обставини щодо здійснення фіксації реєстраційного запису за № 527 в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Лебединської районної державної нотаріальної контори та у журналі вхідних документів № 92/02-14. 
Про даний факт зазначено судами у мотивувальній частині рішення при встановленні обставин, що входили до кола доказування предмета спору, що розглядався.
 
Колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій правильними з огляду на таке.
 
Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
 
При цьому апеляційний суд правильно вважав преюдиційним судове рішенням у справі № 580/1178/13-ц, яка переглядалася у касаційному порядку Верховним Судом, та встановлену ним обставину правомірності прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_4 . 
 
Забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, дослідивши усі надані сторонами докази, надавши їм належну правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно встановили відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . 
 
Посилання заявника на те, що суди попередніх інстанцій не розглянули по суті його клопотання про витребування доказів - матеріалів спадкової справи № 526/2005 після смерті ОСОБА_4 , не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки суди ухвалили рішення про відмову у задоволенні позову, дослідивши та оцінивши докази у справі щодо їх належності, допустимості та достатності. Зокрема, надали належну правову оцінку обставині, яка підтверджує дотримання порядку подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини після смерті                  ОСОБА_4 , відтак, посилання заявника на необхідність витребування та дослідження матеріалів вказаної спадкової справи є необґрунтованими.
 
З урахуванням того, що доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги, яким суди надали належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, Верховний Суд робить висновок про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.
 
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішеннь не впливають.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на  підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
 
Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість його рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 31 липня                       2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 вересня                  2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                    Б. І. Гулько

                                                                                                    Р. А. Лідовець

                                                                                                     Ю. В. Черняк