КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 761/16860/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2136/2020

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
12 лютого 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року у складі судді Мальцева Д.О.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» про визнання частково недійсним рішення загальних зборів та зобов`язання вчинення певних дій,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом дооб`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» (надалі - ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ») про визнання частково недійсним рішення загальних зборів та зобов`язання вчинення певних дій. 
Зазначав, що є власником Ѕ частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на підставі договору про дольову участь у будівництві № 43/17-25 від 08 квітня 2002 року та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року. ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» є балансоутримувачем житлового комплексу за вказаною адресою.
06 лютого 2016 року рішенням загальних зборів відповідача затверджено нову редакцію статуту ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ», яка, на думку позивача, не відповідає вимогам типового статуту згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23 вересня 2015 року № 238. Вказаний статут також не зареєстровано Шевченківською РДА в м. Києві.
Позивач зазначав, що оспорюваними рішеннями загальних зборів, оформленими протоколами № 2 від 06 лютого 2016 року,  № 3 від 17 грудня 2016 року, № 1 від 09 грудня 2017 року, перенесено тягар утримання спільного майна з власників житлових на власників нежитлових приміщень, а саме на підставі вказаних протокольних рішень відповідач здійснює неправомірні нарахування з утримання будинку та прибудинкової території одним власникам за рахунок інших. Позивач вказував, що фактично здійснюється перекладання зобов`язань по утриманню неналежної позивачу частки спільного майна з інших співвласників цього спільного майна. Також зазначав, що сплачує непропорційну частку внесків та платежів у загальному обсязі внесків і платежів на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку відповідно до статуту ОСББ.
Посилаючись на вказане та те, що рішення ОСББ оскаржується не з підстав порушення процедури їх прийняття, а з підстав невідповідності статуту та вимогами чинного законодавства, позивач просив:
1)     Визнати частково недійсним рішення загальних зборів ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» у частині встановлення непропорційної частки ОСОБА_1 у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , що оформлені протоколами загальних зборів № 2 від 06 лютого 2016 року, № 3 від 17 грудня 2016 року, № 1від 09 грудня 2017 року;
2)     Визнати частково недійсним рішення загальних зборів ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» у частині встановлення окремого цільового внеску лише для власників нежитлових приміщень для накопичення коштів на ремонт ліфтів будинку АДРЕСА_2 , що оформлені протоколами загальних зборів № 2 від 06 лютого 2016 року, № 3 від 17 грудня 2016 року, № 1 від 09 грудня 2017 року;
3)     Визнати частку ОСОБА_1 у загальному обсязі внесків платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 пропорційно від загальних сум витрат кошторисів, затверджених та оформлених протоколами загальних зборів № 2 від 06 лютого 2016 року, № 3 від 17 грудня 2016 року, № 1від 09 грудня 2017 року;
4)     Визнати частку ОСОБА_1 у загальному обсязі внесків платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 пропорційно від загальних сум витрат  ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» у відповідності до ч.ч.1,3 ст. 20 Закону України «Про об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку»;
5)     Зобов`язати ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» здійснити перерахунок пропорційної частки внесків і платежів ОСОБА_1 щодо нарахованих та сплачених коштів ОСОБА_1 з урахуванням пропорційного визначення частки у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку.  
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у матеріалах справи містяться докази, які підтверджують обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову та яким судом не надано належну оцінку.
Крім того, у відповідності до статуту відповідача, об`єднання створено для забезпечення рівних прав та обов`язків усіх суб`єктів права спільної сумісної власності, та не є суб`єктом господарювання, а ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» не є виробником та постачальником комунальних послуг та не наділено правом встановлення тарифу на комунальні послуги та перерозподілу пропорційної частки внесків та платежів співвласників будинку залежно від типу приміщення.
Вказуючи на непропорційність встановлених для власників нежитлових приміщень платежів і внесків у загальному обсязі, відсутність у відповідача доказів обґрунтувань підвищення платежів і внесків для власників нежитлових приміщень, а також складення кошторисів не на підставі даних бухгалтерського обліку та не у належній формі, скаржник вказує на ухвалення районним судом рішення на підставі припущень.
В апеляційній скарзі також зазначено, що рішенням загальних зборів ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» від 2016 року порушені: пункти 3.2.2, 3.3.3, 6.3, 7.4, 7.5, 7.6 Статуту ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» у редакції від 23 березня 2009 року; ч.2 ст. 2 розділу ІV Типового Статуту ОСББ, затвердженого наказу Мінрегіону № 238 від 23 вересня 2015 рок, який діяв до прийняття нового Статуту. А також позивач вважає, що судом не застосовано положення ст.ст.18,20 Закону України «Про об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку», які підлягали застосуванню при ухваленні рішення.
Посилаючись на те, що діяльність і рішення ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» повинні відповідати нормам чинного законодавства, в той час як вищезазначені рішення загальних зборів щодо збільшення розмірів платежів і внесків на послуги з утримання і обслуговування будинку для власників нежитлових приміщень, порушують принцип пропорційності частки співвласника в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна, загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку, що встановлено ст. 20 Закону України «Про об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку», суперечать діючим нормативно-правовим актам, які прямо вимагають виходити з калькуляційної одиниці - 1 кв.м. площі, яка перебуває у власності кожного співвласника, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1., який просив апеляційну скаргу задовольнити, Пархоменко С.О. в інтересах ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ», яка  просила відхилити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником Ѕ частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на підставі договору про дольову участь у будівництві № 43/17-25 від 08 квітня 2002 року та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року. ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» є балансоутримувачем житлового комплексу за вказаною адресою. (а.с. 18, 22-24).
Встановлено, що 06 лютого 2016 року рішенням загальних зборів затверджено нову редакцію статуту ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ».(а.с. 36-42).
Так, згідно з рішенням загальних зборів ТСББ «Комфорт» від 09.12.2017, визначено розмір щомісячних обов`язкових платежів та внесків до бюджету (кошторису) товариства на 2018 рік: для власників квартир на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4,89 грн. за 1 кв.м, на утримання служби консьєржів - 1, 87 кв.м, для власників нежитлових приміщень (офісів) верхніх поверхів - на утримання будинку та прибудинкової території - 13, 91 грн. за 1 кв. м, на утримання служби консьєржів - 2, 75 грн. за 1 кв.м., цільові внески для накопичення коштів на ремонт ліфтів - 3, 00 грн. за 1 кв.м, для власників нежитлових приміщень (офісів) нижніх поверхів - на утримання будинку та прибудинкової території - 10, 80 грн. за 1 кв. м; цільові внески на створення ремонтного фонду - 10 % від суми платежів на утримання будинку, прибудинкової території; внески власників гаражних боксів на утримання та обслуговування багатобоксового підземного гаражу - 18, 33 грн. за 1 кв. м.(а.с. 73).
Крім того, згідно кошторисів та рішень загальних зборів, що оформлені протоколами Загальних зборів № 2 від 06.02.2016, № 3 від 17.12.2016, № 1 від 09.12.2017 для власників нежитлових приміщень встановлені внески на утримання будинку та прибудинкової території у розмірах: 11, 65 грн. за 1 кв.м (на 2016 рік), 11, 98 грн. за 1 кв.м (на 2017 рік) та 13,91 грн. за 1 кв.м (на 2018 рік).(а.с. 43-73).
Також, матеріали справи містять обґрунтування базових показників для складання проекту бюджету ТСББ «Комфорт» на 2012 рік, обґрунтування базових показників для складання проекту бюджету ТСББ «Комфорт» на 2015 рік, обґрунтування базових показників для складання проекту бюджету ТСББ «Комфорт» на 2016 рік, обґрунтування базових показників для складання проекту бюджету ТСББ «Комфорт» на 2017 рік, обґрунтування базових показників для складання проекту бюджету ТСББ «Комфорт» на 2018 рік, кошторис ТСББ «Комфорт» на 2016 рік, кошторис ТСББ «Комфорт» на 2017 рік, кошторис ТСББ «Комфорт» на 2018 рік та відповідні договори про надання та постачання послуг, зокрема про постачання електричної енергії № 70016 від 03.02.2005, Договір постачання електричної енергії споживачу від 12.12.2018, укладені ОСББ з виробниками та постачальниками комунальних послуг, Договір на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.07.2010, Договір про постачання електричної енергії № 26538 від 16.01.2014, Договір про перевезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 02.01.2009, на підставі яких також визначались розмірі внесків та платежів на утримання спільного майна ТСББ.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з підстав його недоведеності.
Колегія суддів погоджується з висновками районного суду, з огляду на наступне.
За положеннями частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які (у тому числі) приймають рішення про визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних  зборів
може  бути  оскаржене  в  судовому порядку.
Статтею 20 Закону України «Про об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку» врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.
Спір, що є предметом даного судового розгляду, виник внаслідок прийняття загальними зборами відповідача рішення про встановлення різних розмірів внесків співвласників на утримання та обслуговування будинку для власників житлових та нежитлових приміщень. 
Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе: прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території; санітарно-технічне обслуговування; обслуговування внутрішньо будинкових мереж; утримання ліфтів; освітлення місць загального користування; поточний ремонт; вивезення побутових відходів тощо.
Відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869, тариф на ці послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України. Перелік послуг за кожним будинком погоджується у договорі на надання цих послуг, який укладається між споживачами та підприємством, організацією тощо, які надають ці послуги.
Отже, законодавство, яке регулює порядок забезпечення співвласниками багатоквартирного будинку утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (управління багатоквартирним будинком), передбачає, що внески і платежі на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна є складовою частиною внесків та платежів співвласників як витрат на управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
  У частині 12 статті 10 Закону України «Про об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку», передбачено, якщо одна  особа є власником квартир (квартири) та/або  нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як  50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Положеннями ч.2 ст. 10 Закону   України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до повноважень зборів співвласників  належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним  будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління будинком.  Рішення вважається прийнятим співвласниками квартир, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної  площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.
Згідно  ч.2 ст.12 Закону України   «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 
1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним;
2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем;
3)обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням;
4)визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком;
5)проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт;
6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників;
7)визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком;
8)відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища;
 9)прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги).
      Прийняті відповідачем оспорюванні рішення загальних зборів об`єднання  відповідають положенням ст. 10 та 12 згаданого Закону.
     Як свідчать  долучені до справи докази, ухвалюючи рішення про  збільшення  сум внесків у тому числі і ОСОБА_1 як власника нежитлового приміщення багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , а також цільових внесків, відповідач враховував ту обставину, що ОСОБА_1 використовує нежитлове приміщення, що розташоване на 11 поверсі будівлі, як офіс юридичної особи, який щодня, користуючись ліфтом, відвідують  працівники та відвідувачі, чим створюється особливе навантаження на  роботу ліфта. 
Окрім цього, відвідувачі потребують постійного контролю доступу до  приміщень, посиленого прибирання  навколо нежитлових приміщень, особливо у осінньо-зимовий період.
Отже, при прийнятті спірних рішень про розподіл витрат на управління будинком та розмежування внесків у залежності від виду нерухомого майна, належного співвласникам, у оспорюваних рішеннях відповідача  були враховані різні режими функціонування, навантаження на 1 кв.м. таких приміщень та різний обсяг  необхідності витрат на обслуговування такого приміщення та прибудинкової території.
 Таким чином, прийняте відповідачем рішення про різні тарифи нарахування плати за утримання будинку є прямим використанням домінуючої групи власників своїх можливостей більшості для реалізації своїх матеріальних інтересів за рахунок міноритарної частини власників.
  Аналогічні висновки містяться у  постанові  від 03 грудня 2019року Великої палати Верховного Суду у справі №910/6471/18.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку» співвласник має право (у тому числі) вимагати від  статутних  органів захисту своїх прав.
Так, позивач в своїх поясненнях зазначає, що оскаржує рішення загальних зборів не тільки з процедурних питань під час ухвалення цих рішень, а з підстав порушення Статуту ОСББ «ТСББ «Комфорт» та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» цими рішеннями, проте не надав відповідних доказів, які б підтверджували порушення оскаржуваними рішеннями Статуту ОСББ «ТСББ «Комфорт» чи Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Також матеріалами справи не доведено, що по відношенню до позивача рішенням загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 були здійснені будь-які обмеження, а іншим власникам не житлових чи житлових приміщень надані несправедливі переваги за рахунок позивача.
Разом з тим, при визначенні розміру внесків враховані об`єктивні істотні обставини, а докази та доводи на обґрунтування того, що розмір визначених для позивача платежів в залежності від його виду як споживача послуг є явно несправедливим чи надмірним, відсутні.  
Висновки суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням процесуального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено   19 лютого 2020  року.

Суддя-доповідач:   
 
Судді: