ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17937/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вовк П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Софт» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Дельта Софт» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 20 серпня 2019 року № КВ1393/33/АВ/П/ПТ/ІП/ФС-512, № КВ1393/33/АВ/П/ПТ/МП/ФС-513, № КВ1393/33/АВ/П/ ПТ/ЗБ/ФС-514.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877) не поширюється на Головне управління при проведенні перевірки з питань додержання законодавства про працю та зайнятість населення. Отже, погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки не потрібно та не передбачено законодавством.
Апелянт зазначає, що тип перевірки - інспекційне відвідування передбачено Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві та наказом Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 р. № 1338.
Апелянт вважає, що оскільки відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності ТОВ «Дельта Софі» (37081153) за КВЕД 6.10 Лісопильне та стругальне виробництво; Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, під час проведення перевірки інспектори праці керувалися Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі.
З посиланням на Закон України «Про звернення громадян» апелянт зазначає, що підставою для проведення перевірки у ТОВ «Дельта Софт» слугувала заява ОСОБА_1 від 09.07.2019 р.
Також апелянт зауважує, що за результатами інспекційного відвідування було виявлено ряд порушень прав працівника у сфері законодавства про працю, які позивач не спростовує жодними твердженнями.
Крім того, апелянт зазначає, що акт інспекційного відвідування № КВ 1393/33/АВ від 05.08.2019 р. був підписаний директором ТОВ «Дельта Софт» ОСОБА_2. без будь-яких зауважень та пояснень.
Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 02 серпня 2019 року по 05 серпня 2019 року посадовими особами відповідача було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Дельта Софт», за наслідками якого було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № КВ1393/33/АВ.
За результатами виявлених під час відвідування порушень відповідачем прийнято постанови про накладення штрафу від 20.08.2019 р. № КВ1393/33/АВ/П/ПТ/ІП/ФС-512, якою на позивача накладено штраф у розмірі 4173, 00 грн; № КВ1393/33/АВ/П/ПТ/МТ/ФС-513, якою на позивача накладено штраф у розмірі 41370, 00 грн; № КВ1393/33/АВ/П/ПТ/ЗБ/ФС-514, якою на позивача накладено штраф у розмірі 12519, 00 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 статті 2 Закону № 877 зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону № 877 підставами для здійснення позапланових заходів є, в тому числі, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Натомість, визначені Законом № 877 положення в частині обов`язковості отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю) апелянт доводами апеляційної скарги не спростував.
З огляду на це, колегія суддів відхиляє доводи апелянта в цій частині.
Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції акт інспекційного відвідування було складено у відповідності до вимог ст. 259 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 1, п. 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМ України від 26 квітня 2017 року №   295.
Водночас, на час проведення інспекційного відвідування та виникнення спірних правовідносин набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
У судовому рішенні Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов правового висновку про те, що вказаним Порядком безпідставно поширено норми міжнародних Конвенцій на відносини, які такими Конвенціями не регулюються. Не розмежовано коло суб`єктів господарювання, на яких розповсюджуватиметься зазначений порядок контролю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості і торгівлі, ратифікованою Законом № 1985-IV від 08 вересня 2004 року та Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві № 129, та коло суб`єктів господарювання, під час перевірки яких не застосовуватимуться такі особливості, а перевірки здійснюватимуться відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
З огляду на те, що положеннями ст. 259 КЗпП України питання проведення інспекційних відвідувань не регулюється, а постанова КМ України від 26 квітня 2017 року № 295 втратила чинність, а також беручи до уваги, що відповідачем не спростовано відсутності погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення перевірки, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що проведення перевірки було здійснено не у відповідності до положень ст. 19 Коституції України, що не може мати негативних наслідків для позивача за таких обставин.
Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст.   229,   308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Софт» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А. Б. Парінов	

(Повний текст постанови складено 23.01.2020 р.)