Ухвала
Іменем України 
24 лютого 2020 року
м. Київ
Справа № 127/8178/19
Провадження № 51 – 698 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_4 , 
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2019 року    ОСОБА_4 засуджено за ст. 263 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і на нього покладено відповідні обов`язки.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 листопада 2019 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника – адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2019 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку вироку та ухвали в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України. 
Так, в порушення ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України в касаційній скарзі захисник, хоч і вказує в чому, на        його думку, полягають порушення закону під час розгляду кримінального провадження судами обох інстанцій, проте допускає суперечність при обґрунтуванні своєї позиції щодо допущених, на його думку, порушень процесуального закону при постановленні ухвали судом апеляційної інстанції. 
За змістом касаційної скарги вбачається, що на думку захисника апеляційним судом безпідставно не застосовано положення ст. 420 КПК України та не ухвалено свій вирок, проте така позиція не узгоджується із думкою захисника про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 має бути закрите на підставі                    ст. 284 ч. 1 КПК України, оскільки постановлення вироку відповідно до ст. 420 КПК України можливе лише у випадках: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Також на виконання вимог ст. 427 ч. 5 КПК України до касаційної скарги необхідно додати копії оскаржуваних судових рішень.  
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.  
Крім того, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано копій додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката     ОСОБА_5 без руху.
Встановити захиснику ОСОБА_5 десятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.  
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3