Ухвала
 
02 березня 2020 року
м. Київ
Справа №487/7947/19
Провадження № 51-1110ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.
За приписами п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються.
Разом з тим, у мотивувальній частині касаційної скарги зазначено, що вона подана на ухвалу апеляційного суду, проте в прохальній частині захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, чим допускає суперечностей.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
З касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не наводить обґрунтування незаконності чи необґрунтованості оскаржуваних судових рішень з огляду на положення статей 412-414, 419 вказаного Кодексу.
Окрім того, в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії судових рішень, які оскаржується. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.                             
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                  ОСОБА_3