Постанова
Іменем України
 
17 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 756/195/19
провадження № 61-16911св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
заявник - Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області,
заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на ухвалу Київського апеляційного суду від        05 серпня 2019 року в складі судді Ратнікової В. М., 
 
у справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» про розкриття інформації, що містить банківську таємницю.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст заяви
 
У січні 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області звернулося до суду з даною заявою про розкриття інформації, що містить банківську таємницю.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року у задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області подало апеляційну скаргу.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишено без руху для подання на адресу Київського апеляційного суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що вказані Головним управлінням Державної фіскальної служби у Рівненській області підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ним не вказано.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року до Верховного Суду, Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення по справі, яким направити дану справу до Київського апеляційного суду для відкриття апеляційного провадження у справі.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2019 року касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із Оболонського районного суду міста Києва.
 
31 жовтня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області обґрунтована тим, що апеляційна скарга від 20 березня 2019 року на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року була подана відповідно до норм статей 352-356 ЦПК України, а повторна апеляційна скарга від 25 червня 2019 року - в день отримання відповідальним за супровід даної справи працівником Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області ухвали Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року про повернення апеляційної скарги від 20 березня 2019 року.
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки її ухвалено з додержанням норм процесуального права.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
 
За правилами частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
 
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
 
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
 
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.
 
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
 
Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.
 
Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» («Ponomaryov v. Ukraine») від 03 квітня 2008 року, пункт 41).
 
Аналогічні висновки викладені у рішеннях ЄСПЛ у справі «Науменко проти України» («Naumenko v. Ukraine») від 09 листопада 2004 року та у справі «Полтораченко проти України» («Poltorachenko v. Ukraine») від 18 січня        2005 року.
 
Частиною третьою статті 350 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення підлягає негайному виконанню. Копії рішення суд надсилає банку, що обслуговує юридичну або фізичну особу, заявнику та особі, щодо якої надається інформація. Особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України учасник справи подає касаційну скаргу на судове рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Згідно супровідного листа Оболонським районним судом міста Києва заявнику було направлено копію рішення суду від 28 січня 2019 року (а. с. 53), яке було отримано 04 березня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.
 
Отже, строк на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року заявнику підлягає поновленню з 04 березня 2019 року. Оскільки останній день для подання апеляційної скарги відповідно до частини третьої статті 350 ЦПК України - 09 березня 2019 року був вихідним день, апелянт повинен був подати апеляційну скаргу у перший робочий день - 11 березня 2019 року.
 
13 березня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області подало апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року повернуто без розгляду.
 
20 березня 2019 року, через суд першої інстанції, апелянтом знову було подано апеляційну скаргу на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2019 року було задоволено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та залишено апеляційну скаргу без руху з підстав не надання копій доданих письмових матеріалів до апеляційної скарги у відповідності до кількості учасників, а саме копії довіреності, копії заяв та копії супровідного листа з конвертом.
 
Копію ухвали від 29 березня 2019 року апелянтом отримано 12 квітня 2019 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області визнано неподаною та повернено скаржнику, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 29 березня 2019 року у встановлені судом строки.
 
Не погодившись з вказаною ухвалою про повернення апеляційної скарги від 20 березня 2019 року, апелянт мав право оскаржити її в касаційному порядку. Проте таким правом не скористався, і 25 червня 2019 року подав нову апеляційну скаргу на рішення суду.
 
В заяві від 30 липня 2019 року, яка була подана на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року, вказані причини, що апелянт був позбавлений можливості оскаржити ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року про повернення апеляційної скарги від 20 березня 2019 року в касаційному порядку у зв`язку з проведенням безспірного списання коштів з Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області. Оскільки Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області не проводило платежі за платіжними дорученнями апелянта, тому не могло забезпечити отримання доказу сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 756/195/19.
 
Обґрунтовуючи причини пропуску строку на оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області посилалось на те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. 
 
Вказані причини, апеляційний суд не визнав поважними для поновлення строку на подання апеляційної скарги від 25 червня 2019 року, оскільки вказана апеляційна скарга, подана 25 червня 2019 року, є новою (а. с. 74).
 
Враховуючи наведене апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року подана з пропуском встановленого законом строку без поважних причин.
 
За таких обставин апеляційний суд правильно застосував положення статей 357, 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції , може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної        інстанції - залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | А. І. Грушицький
| В. В. Сердюк
| І. М. Фаловська