РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2020 року м. Рівне
Справа № 569/17112/19
Провадження № 22-ц/4815/116/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

за участю: позивачки, представників сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2019 року в складі судді Бердія М.А., ухвалене в м. Рівне, 
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов мотивує тим, що 7 вересня 2013 року між нею та ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1262. В шлюбі у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте, спільне життя у них з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинились та понад три місяці вони проживають окремо. 
На підставі викладеного просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 7 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1262, а також просила дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати разом з нею.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задоволено повністю.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 7 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1262 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ), розірвано. Дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1536,8 грн.
Рішення мотивоване тим, що подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, що визнано відповідачем та є підставою для розірвання шлюбу та залишення дочки проживати разом із матір`ю.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що він не заперечує щодо розірвання шлюбу із позивачкою, проте будь-яких питань щодо визначення місця проживання дитини вони з позивачкою не узгоджували, вона до суду із цим питанням не зверталася, а суд при вирішенні питання про написання ним заяви про розгляд справи у його відсутність не роз`яснив йому, що буде вирішуватися питання визначення місця проживання їхньої з позивачкою малолітньої дитини.
Звертає увагу, що при вирішенні питання щодо визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом не залучено до розгляду справи орган опіки та піклування та не отримано висновок щодо доцільності та можливості проживання малолітньої доньки з позивачкою.
Також, судом не взято до уваги, що місце постійної реєстрації та проживання дитини із ним у його квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
Позивачка зареєстрована окремо від дитини та з нею разом не проживала на день подання позову.
Крім того, судомне не з`ясовано, чи взагалі у позивачки наявне постійне місце проживання та належні умови для проживання їхньої дитини. 
З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини та в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду.
Рішення суду в частині позовних вимог про розірвання шлюбу сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Встановлено, що з 7 вересня 2013 року сторони у справі перебували в шлюбі, зареєстрованому відділом ДРАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1262, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії  НОМЕР_1 . Від вказаного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Подружжям не заперечується, що на даний час вони проживають окремо.
Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивачка вказувала, що їх малолітня дочка після розірвання шлюбу проживатиме з нею, що відповідає п.4 постанови ВСУ №11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя та вказувала, що, крім розірвання шлюбу, малолітню дочку Аніту слід залишити проживати разом з нею.
У пункті 14 цієї ж постанови Пленуму ВСУ вказано, що у випадку коли при розірванні шлюбу у судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотримання закону, який регулює ці правовідносини.
Частиною 1 ст.160 СК передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.
Із матеріалів справи вбачається, що позовну заяву з додатками відповідач отримав 15.10.2019 року. Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що ОСОБА_2 знайомий із її текстом.
Справа розглянута за відсутності сторін, відповідно до поданих ними письмових заяв. (а.с.34,35). У своїй заяві від 31.01.2019року ОСОБА_2 вказав, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог. Будь-якої незгоди батька щодо проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 із матір`ю вказана заява не містить.
Таким чином, при розгляді справи про розірвання шлюбу, відповідач не заперечував щоб малолітня дочка сторін залишилась проживати з матір`ю, позивачкою у справі. Дана обставина й стала підставою для суду першої інстанції зазначити у рішенні про те, що дитину ОСОБА_3 залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 , що узгоджується з приписами ч.1 ст.160 СК України.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при розгляді справи про розірвання шлюбу, спір про місце проживання малолітньої ОСОБА_3 не вирішував, оскільки він на момент постановлення оскаржуваного рішення між сторонами був відсутній.
Слід зазначити, що у разі виникнення між сторонами спору про визначення місця проживання їх дочки, кожен із колишнього подружжя не позбавлений права звернутись до суду із відповідними вимогами.
Оскільки підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, то сплачений відповідачем судовий збір слід віднести на його рахунок.( ст.141 ЦПК України) 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 лишити без задоволення. 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2019 року в частині зазначення місця проживання дитини ОСОБА_3 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 січня 2020 року.

Судді:                                                                        Бондаренко Н.В.

                                                                               Ковальчук Н.М.

                                                                               Хилевич С.В.