22-ц/804/495/20 
                                                                                222/862/19 
                                               
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року                                                                                       м. Маріуполь                                                                                           

Єдиний унікальний номер 222/862/19
Номер провадження 22-ц/804/495/20

      Донецький апеляційний суд  у складі  колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого судді    Мальцевої Є.Є.,  суддів Мироненко І.П., Баркова В.М., 
секретар судового засідання  Сікора М.М.,  
сторони : 
позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
представник відповідача - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на  рішення Володарського   районного  суду  Донецької області від 13 листопада  2019 року, ухвалене в смт.Нікольське  Донецької області  у складі судді Подліпенця Є.О., повний текст якого складений 18 листопада 2019 року, у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, 

                                                           ВСТАНОВИВ:

В травні  2019 року позивач приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська страхова компанія») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1   про стягнення страхового відшкодування.
Позов обґрунтовано тим, що 10 вересня 2013 року Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» (далі - КС «Українська кредитна спілка») на підставі договору № 11177с надала ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн. строком по  10 вересня  2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних. 
10 жовтня  2013 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» був укладений договір добровільного страхування кредитів № 20, за яким були застраховані страхові ризики за кредитним договором № 11177с від 10 вересня  2013 року. Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, позивачем на підставі заяви КС «Українська кредитна спілка» 17 травня  2019 року було складено страховий акт № 166кр та 17 травня  2019 року сплачено страхове відшкодування в розмірі 10784 грн. 31 коп., яке і просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами у справі в розмірі 1 921 грн., пов`язаними зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви.
Рішенням Володарського районного  суду Донецької області від 13 листопада 2019 року позовні вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія» в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 10784 грн. 31 коп. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 921 грн., а всього 12705 грн. 31 коп..
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем взагалі не надано доказів того, що відповідачем заподіяно  збитки КС «Українська кредитна спілка» і саме на суму, яка стягнута  з неї оскарженим рішенням у відшкодування шкоди. 
Вказує, що позивач передчасно сплатив кредитору суму 10784,31 грн, не перевірив, чи дійсно страхувальнику завдано збитків на таку суму. За таких обставин у позивача не має права зворотної вимоги до відповідача,  і відсутні підстави для задоволення позову відповідно. 
Представник позивача надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення є цілком обґрунтованим, оскільки суду надані усі докази позовних вимог, які є достатніми на думку позивача, і  підтверджують  не тільки факт завдання шкоди невиконанням кредитних зобов`язань, но і калькуляцію суми шкоди. 
Згідно з положеннями ч.2 статті 372 ЦПК України   апеляційний суд розглянув справу у відсутності представника  позивача, який до суду не явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ЦПК України).
Судом першої інстанції встановлено, що 10 вересня  2013 року між КС «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11177с. На виконання умов Договору КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в розмірі 10 000 грн. строком по 10 вересня 2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних (а.с. 16).
Додатком №1 до кредитного договору № 11177с від 10 вересня  2013 року ОСОБА_1 погодила графік повернення кредиту з встановленням щомісячної фіксованої суми платежу у розмірі 657 грн. (а.с.36).
01 жовтня  2013 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 20, предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів (а.с. 31-32).
У відповідності до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування кредитів № 20 від 01 жовтня 2013 року, кредитний договір № 11177с від 10 вересня  2013 року, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 33500 грн. (а.с 33).
Згідно з випискою з рахунку позичальника, наданою позивачу Кредитною спілкою, відповідач станом на 17.05.2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 2697 грн, при цьому сплачено нею по кредитному договору 15587,44 грн.,  з яких: 8007,18 грн.  погашено тіло кредиту та 7580,26 грн. - проценти. Вже 17 травня 2019 року страхових виплат отримано кредитною компанією у зв`язку з цим - 10784,31 грн., з них 8791,49 грн за проценти і 1992, 82 грн тіла кредиту  (а.с 38-39). 
16 травня   2019 року КС «Українська кредитна спілка» направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування в сумі 10784 грн. 31 коп. внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 11177с від 10.09.2013 року (а.с. 24).
17 травня  2019 року ПрАТ «Українська страхова компанія» складено страховий акт № 166 кр про страхову подію з прийняттям рішення про страхову виплату за договором страхування кредитного договору № 011177с  (а.с. 41).
17 травня 2019 року ПрАТ «Українська страхова компанія» здійснено виплату страхового відшкодування на користь КС «Українська кредитна спілка» в сумі 10784 грн. 31 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 420 від 17.05.2019 року (а.с. 40).
На виконання вимог п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів № 20 від 01 жовтня  2013 року КС «Українська кредитна спілка» надала позивачу довідку  №2566 від 20 травня 2019 року про сплату ПрАТ «Українська страхова компанія» страхового відшкодування за кредитним договором № 11177с  від 10 вересня 2013 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 10784,31 грн..  (а.с. 45).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість перед кредитором, а позивачем виконані умови договору добровільного страхування, і тому до нього перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.
Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Апеляційним судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою КС «Українська кредитна спілка» та особисто ОСОБА_1 , зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов`язковим для виконання.
З матеріалів справи вбачається, що кредитна спілка повністю виконала умови кредитного договору, перерахувавши на зазначений у кредитному договорі рахунок відповідача грошові кошти в сумі 10 000 грн. В свою чергу відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, року згідно з наданою випискою  порушила порядок погашення  кредиту. (а.с.38-39)
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.
Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість страхувальника у договірному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора договірне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за заподіяний збиток особа свій обов`язок із його відшкодування не виконала.
Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало обов`язки покладені Законом України «Про страхування» та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 20 від 01 жовтня  2013 року, до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування.
В апеляційному суді відповідач не заперечувала проти укладання кредитного договору, проте зазначає, що вона погасила борг повністю, а  позивачем жодним чином не перевірено, і не доведено суду наявність боргу і розмір боргових зобов`язань перед кредитором, право вимоги на які перейшло до позивача. 
Додатком № 1 до кредитного договору № 11177с від 10.09.2013 року встановлено обов`язок відповідача повертати кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) рівними платами по 657 грн. до 10 числа  кожного місяця продовж 24 місяців. Строк останнього платіжу встановлено - до 10.09.2015 року. Сукупна вартість кредиту в сумі 15760 грн розрахована, виходячи з суми тіла кредиту 10000 грн та суми відсотків 5760 грн. ( а.с 36).
Кредитним договором від 10.09.2013 року встановлено, що нарахування процентів за договором відбувається за кожний фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом. Прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту (до 10.09.2015 року), так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування Позичальником наданими грошовими коштами (п.п. 3.2, 3.4, 3.6).
Разом з тим, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними  в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З виписки  рахунку позичальника вбачається, що ОСОБА_1 до кінця строку дії кредитного договору погашала суму нарахованих процентів у відповідності з умовами договору. Всього нею погашено 15587,44 грн., з них відсотків на суму 7580,26 грн. (15587,44 - (10000 - 1992,82)). Дійсно, з 03.12.2014 року  позичальник порушила умови погашення кредиту щодо розміру щомісячного загального платіжу, але оскільки зарахування грошей за умовами кредиту відбувалося у першу чергу на проценти, які виплачені повністю до кінця строку договору, а потім - на тіло кредиту, то заборгованість склалася з  тіла кредиту 1992,82 грн.. А заборгованість за процентами нараховувалася кредитодавцем на суму заборгованості за тілом кредиту вже  після строку договору, що суперечить закону (висновок  Великої Палати Верховного Суду, викладеними  в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12). Тому всі суми, сплачені відповідачем після закінчення строку договору (2500 грн)  необхідно зарахувати в суму боргу, виходячи з загальної суми кредиту - 15760 грн..  Отже, заборгованість  відповідача фактично складає 172,56 грн., розрахована як різниця між отриманою загальною  сумою по кредитному договору 15760 грн і сумою, фактично сплаченою позичальником 15587,44 грн. 
Під час перегляду справи колегією суддів, відповідачем ОСОБА_1 надані  квитанції по кредитному договору № 11177с, після перевірки яких встановлено, що 28 грн, сплачених  відповідачем, не знайшли відображення у виписці з рахунку позичальника, яку «Українська страхова компанія» надала у якості підтвердження суми  боргу позичальника. Тому цю суму необхідно відрахувати з суми заборгованості (172,56-28  = 144,56 грн). 
На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 144,56  грн.
Відомості про нарахування кредитною спілкою процентів за порушення договору або будь-яких інших  штрафних санкцій відповідно до умов кредитного договору у матеріалах справи відсутні. 
Оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» набуло право вимоги лише на ту суму заборгованості, на яку мав право кредитор КС «Українська кредитна спілка», тобто на суму заборгованості 144 грн. 56 коп., тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь ПрАТ «Українська страхова компанія» слід стягнути заборгованість у зазначеному розмірі. 
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 921 грн. (а.с.23). Відповідача звільнено від сплати судового збору в розмірі 2881,50 грн за подання апеляційної скарги на підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір».  (а.с. 104).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (заявлено вимоги на 10 784,31 грн.  задоволено в розмірі 144,56  грн., що складає 1,34% від суми заявлених вимог), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого судового збору за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 25,74 грн. (1 921 грн. х 1,34%).
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з урахуванням положень ч.ч. 6, 10 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь держави необхідно  стягнути 2842,88  грн. (2881,50 грн х (100% - 1,34%) ) в рахунок відшкодування судових витрат  за апеляційний перегляд рішення, а суму 38,62 грн, що підлягала  б сплаті відповідачем в апеляційному суді, компенсувати за рахунок держави. 
Враховуючи викладене, судове рішення підлягає зміні  з ухваленням нового про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Володарського районного  суду Донецької області від 13 листопада 2019 року  змінити в  частині розміру стягнення. 
Стягнути з ОСОБА_1   на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» заборгованість за кредитним договором № 11177с від 10 вересня 2013 року, укладеним між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 , в сумі 144 (сто сорок чотири)  грн.  56 коп., і у відшкодування судових витрат 25 (двадцять п`ять) грн. 74 коп. 
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» на користь держави  судовий  збір за  апеляційний розгляд справи  в сумі 2842 (дві тисячі вісімсот  сорок дві) грн.88 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 10 лютого 2020 року.
Судді                                                                Є.Є. Мальцева

                                                                           І.П. Мироненко

                                                                           В.М. Барков