Постанова
Іменем України 
 
27 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 129/870/16-ц
провадження № 61-46873св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,   
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
     
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2018 року у складі судді Науменка С. М. та постанову апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня                    2018 року у складі колегії суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.,                  Войтка Ю. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ квартири.       
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй та відповідачу належить по Ѕ ідеальній частці у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв. м.
Зазначала, що квартиру в натурі поділити неможливо, дозвіл на її перепланування та переобладнання місцеві органи влади не надають, оскільки проведення вказаних робіт призведе до руйнування будинку. 
Відповідач добровільно вибув із квартири за іншим місцем проживання, комунальні послуги не сплачує.
Позивач просила суд провести поділ спірної квартири, визнавши за нею право власності на неї в цілому з виплатою компенсації вартості Ѕ частини квартири відповідачу, вартість якої визначити шляхом проведення експертизи.
Короткий зміст рішення суду першої  інстанції
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем попередньо не внесено на депозитний рахунок суду грошової суми, яка відповідає вартості Ѕ частини спірної квартири, визначеної висновком експерта, а також не доведено підстав для припинення права відповідача на частину в спільному сумісному майні відповідно до статті 365 ЦКУкраїни.    
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня                      2018 року рішення Немирівського районного суду Вінницької області                від 01 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав.
Суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач відповідну суму на депозитний рахунок суду не внесла та відмовилася від сплати вартості частки у розмірі, визначеному висновком експерта. Питання про визначення ідеальних часток у праві спільної власності подружжя вирішено, що підтверджується рішенням суду в іншій справі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.  
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях посилались на обставини, встановлені судом у іншій справі, а саме: щодо неможливості поділу спірної квартири між сторонами, однак такі обставини фактично не були встановлені судом.  
Відзив/заперечення на касаційну скаргу  
ОСОБА_2 подав відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові                   рішення - без змін, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що її касаційна скарга є вмотивованою та підлягає задоволенню.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою  Верховного Суду від 09 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл квартири.
Витребувано із Немирівського районного суду Вінницької області   зазначену справу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що згідно з рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2015 року, яке набрало законної сили                  23 червня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до                  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину житлового приміщення позовні вимоги задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на ідеальну 1/2 частину двокімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв. м. У задоволенні вимог про поділ спірної квартири відмовлено.
У вказаному рішенні судом встановлено, що позивачем не доведено можливість реального поділу квартири, тобто річ є неподільною, що є підставою для визначення його ідеальної частки в цьому майні без реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності подружжя.
Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 листопада 2016 року № 1881/16-21, проведеної у ході розгляду даної справи, ринкова вартість квартири  АДРЕСА_1 на день дослідження становить 256 316,30 грн.  
Апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 відповідну суму на депозитний рахунок суду не внесла та відмовилася від сплати вартості частки у розмірі, визначеному вищевказаним висновком експерта, що підтверджується матеріалами справи та технічним записом судового засідання від 01 серпня 2018 року.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування постанови апеляційного суду.
Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України(в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України(в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди встановили, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності. Частки є рівними.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 
Тобто, присудження судом грошової компенсації одному із співвласників замість його частки у спільному  майні допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.
Положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна вимагає позбавлення права власності на частку майна іншого співвласника - відповідача у справі.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , з вимогою про реальний поділ спірної квартири шляхом визнання за нею права власності на квартиру в цілому зі сплатою компенсації Ѕ частини її вартості відповідачу.
Відповідач погодився отримати грошову компенсацію за 1/2 частину спірної квартири, що підтверджується, зокрема, ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року, для визначення ринкової вартості згідно з якою за клопотанням сторін було призначено судову будівельно-технічну експертизу.
Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 листопада 2016 року № 1881/16-21 ринкова вартість спірної квартири на день дослідження становить 256 316, 30 грн.  
Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відповідну суму на депозитний рахунок суду не внесла та відмовилася від сплати вартості частки в розмірі, визначеному вищевказаним висновком експерта.
Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених у  сукупності доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, висновок судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є правильним.    
Посилання у касаційній скарзі як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанції на порушення норм процесуального права,що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів відхиляє, оскільки вони зводяться до незгоди заявника з висновками судів. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України(в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).  
Інші аргументи касаційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість судових рішень, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами.  
З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення апеляційним судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду- без змін.
Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
                                            ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.     

Судді:                                                                                      В.  І.  Журавель

                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                 М. М. Русинчук