Постанова                                           
Іменем України                                  
 
18 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 715/2525/16-ц
провадження № 61-15414св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 
відповідачі - Глибоцька селищна рада об`єднаної територіальної громади Чернівецької області, ОСОБА_1 , 
третя особа - відділ Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 липня 2019 року в складі колегії судді: Владичана А. І., Височанської Н. К., Литвинюк І. М., 
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (далі - РФ «Львівська залізниця») звернулося до суду з позовом до Глибоцької селищної ради об`єднаної територіальної громади Чернівецької області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що під час проведення інвентаризації земель, які перебувають у постійному користуванні державного територіального галузевого об`єднання «Львівська залізниця» виявлено, що в адміністративних межах Глибоцької селищної ради об`єднаної територіальної громади Чернівецької області земельні ділянки від 293 км+701м до 293+946м, частково, площею 0,1349 га, кадастровий номер 7321084200:01:001:0033 та 0,0973 га, кадастровий номер 7321084200:01:001:0030 накладається на смугу відведення залізниці.
Указані земельні ділянки рішеннями Михайлівської сільської ради від 15 листопада 2005 року № 78-20/05 та від 22 липня 2008 року № 71-18/08 передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5300 га та товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5033 га.
Рішення сільською радою прийняте з перевищенням повноважень, з порушенням норм земельного законодавства, порушує його права на користування спірними земельними ділянками для обслуговування залізничного полотна.
Просило визнати незаконним та скасувати рішення Михайлівської сільської ради № 71-18/08 від 22 липня 2008 року про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
визнати недійсним державний акт серії ЯД №079572 від 03 листопада 2008 року на право власності на земельні ділянки;
визнати незаконним та скасувати рішення Михайлівської сільської ради № 85-20/05 від 15 листопада 2005 року про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства;
визнати недійсним державний акт серії ЯБ № 766845 від 05 листопада 2008 року на право власності на земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки.
Справа судами розглядалась неодноразова
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області                                  від 29 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Чернівецької області від 13 лютого 2018 року, позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано рішення Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 22 липня 2008 року                      № 71-18/08 про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тій її частині, яка частково накладається на землі ПАТ «Львівська залізниця».
Визнано недійсним державний акт від 03 листопада 2008 року на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 на підставі рішення Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області                від 22 липня 2008 року № 71-18/08, та скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. 
Визнано незаконним та скасовано рішення Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 15 листопада 2005 року                   № 85-20/05 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в тій її частині, яка частково накладається на землі ДТГО «Львівська залізниця».
Визнано недійсним державний акт від 05 листопада 2008 року на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 на підставі рішення Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області                від 15 листопада 2005 року № 85-20/05, та скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що частина земельних ділянок, переданих           ОСОБА_1 у приватну власність рішеннями сільської ради, накладається на смугу відведення залізниці і відноситься до земель залізничного транспорту.
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції
Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 13 лютого 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди не встановили, чи є частина земельних ділянок ОСОБА_1 частиною смуги залізниці; чи належить вона до земель транспорту та чи саме ця частина знаходиться у смузі відведення залізниці; не встановлено розміру накладення або перетину земельної ділянки відповідача із землями, які перебувають у користуванні ПАТ «Львівська залізниця», та чи наявний такий перетин в цілому.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що частина земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 є частиною смуги відведення залізниці, та не доведено розміру накладення чи перетину земельної ділянки відповідача із землями, які перебувають у користуванні ПАТ «Львівська залізниця».
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 липня 2019 року рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2019 року скасовано, позов задоволено частково.
 
Визнано незаконним та скасувати рішення Михайлівської сільської ради від 15 листопада 2005 року № 85-20/05 та від 22 липня 2008 року № 71-18/08 про передачу ОСОБА_1 у власність земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,1349 та 0,0973 га, які накладаються на земельну ділянку смуги відведення залізниці, що перебуває в користуванні ПАТ «Українська залізниця» та розташована в с. Червона Діброва Глибоцького району Чернівецької області.
 
Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7321084200:01:001:0033 та 7321084200:01:001:0030, серії ЯД №079572 від 03 листопада 2008 року та серії ЯБ №766845 від 05 листопада 2008 року, видані на ім`я ОСОБА_1 в частині посвідчення права власності на земельні ділянки площею 0,1349 та 0,0973 га, які накладаються на земельну ділянку смуги відведення залізниці, що перебуває в користуванні ПАТ «Українська залізниця» та розташована в с. Червона Діброва Глибоцького району Чернівецької області.
 
Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами 7321084200:01:001:0033 та 7321084200:01:001:0030, які належать йому на підставі державних актів серії ЯД №079572 від 03 листопада 2008 року та серії ЯБ №766845 від 05 листопада 2008 року.
 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що частини спірних земельних ділянок площею 0,1349 га та 0,0973 га належать до земель залізничного транспорту, які не можуть передаватися у приватну власність. Тому Михайлівська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала законних повноважень розпоряджатися землями даної категорії. Наявність чи відсутність у регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» документів, що посвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що приватним підприємством «Ріга» (далі - ПП «Ріга») проводило роботи по інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця», але підприємство фактично виготовило нову технічну документацію із землеустрою під існуючими об`єктами залізничного транспорту.
Доводи інших учасників справи
У жовтні 2019 року Глибоцька селищна рада подала відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду, у якому просила задовольнити касаційну скаргу, рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Указувала, що у зв`язку із недотриманням вимог законодавства при виготовленні та затвердженні технічної документації, а тому така документація не може бути належним доказом у справі.
У жовтні 2019 року Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень  подала відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду, у якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін. Указувала, що частини спірних земельних ділянок площею 0,1349 га та 0,0973 га належать до земель залізничного транспорту, які не можуть передаватися у приватну власність. Тому Михайлівська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала законних повноважень розпоряджатися землями даної категорії. 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подав пояснення на відзив Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень, у яких указував, що нова технічна документація не є легітимною, оскільки виготовлена з порушенням законодавства. Вона не погоджена у встановленою постановою Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 року № 513 порядку з відділом Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2019 року справу № 461/1796/17 призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року справу № 461/1796/17 призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що рішенням Михайлівської сільської ради від 15 листопада 2005 року № 85-20/05 передано ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5300 га.
Рішенням Михайлівської сільської ради від 22 липня 2008 року № 71-18/08 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5033 га. Ділянки розташовані у с. Червона Діброва на території Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області.
3 листопада 2008 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,5033 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а 5 листопада 2008 року - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5300 га, призначену для ведення особистого селянського господарства.
На замовлення позивача ПП «Ріга» проведено роботи з інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця» в адміністративних межах Михайлівської сільської ради, за наслідками яких було виявлено, що земельні ділянки площею 0,1349 та 0,0973 га, які входять до складу земельних ділянок, переданих ОСОБА_1 у власність, розташовані в смузі відведення залізниці на 293 км + 701 м до 293 км + 946 м і відносяться до земель транспорту.
Планом смуги відведення перегону Чернівці - Адинката Львівської залізниці в адміністративних межах Глибоцького району Чернівецької області 1959 року встановлено, що ширина смуги відведення на вказаній ділянці перегону складає 37,3 м та 40,0 м від осі колії.
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Пунктом «ж» частина третя статті 84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних капіталах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти (частина третя у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України (чинним на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних капіталах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Згідно з частиною другою статті 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до ЗК України та Закону України «Про транспорт».
Частиною другою статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із ЗК України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів транспорту.
 
До земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту (частина перша статті 23 Закону України «Про транспорт»). Ця норма закону кореспондується з положенням статті 68 ЗК України. 
Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 466/190/14-ц (провадження № 61-1366св18).
Установивши, що спірні земельні ділянки частково перебувають у користуванні залізниці, що частини спірних земельних ділянок площею 0,1349 га та 0,0973 га належать до земель залізничного транспорту, які не можуть передаватися у приватну власність, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що Михайлівська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала законних повноважень розпоряджатися землями даної категорії. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.
Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                               С. Ю. Бурлаков
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
  Є. В. Коротенко
                                                                                                            В. М. Коротун