Ухвала
Іменем України
 
20 лютого 2020 року                                                                              
м. Київ
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча                                ОСОБА_1 ,
судді:                                                ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання   ОСОБА_4 ,
 
учасники судового провадження:
прокурор                                         ОСОБА_5 ,
захисник                                          ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засуджена                                      ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),                                               
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 10 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2013 року у кримінальній справі
 
стосовно  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
 
1. Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненням засуджена ОСОБА_7 просить змінити судові рішення в частині призначеного їй покарання, яке вважає невідповідним тяжкості вчиненого злочину та її особі внаслідок суворості, та пом`якшити його до восьми років позбавлення волі.
 
2. Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Суд першої інстанції, рішення якого оскаржується
Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 10 жовтня 2012 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1. ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.
Вироком суду також вирішено долю речових доказів.
 
2.2 Суд апеляційної інстанції, рішення якого оскаржується
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2013 року апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 10 жовтня 2012 року стосовно неї – без зміни.
 
2.3 Обставини у кримінальній справі, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
25 червня 2012 року приблизно о 23-й годині ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння перебувала на АДРЕСА_1 , де під час вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_8 між ними виникла сварка, в ході якої останній завдав одного удару рукою по спині ОСОБА_7 , яка в цей час кухонним ножем різала хліб. Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно з метою вбивства ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин ударила кухонним ножем останнього в область грудей. Внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням серця, що ускладнилося зовнішньою і внутрішньою крововтратами, настала смерть ОСОБА_8 .   
 
3. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та інших учасників судового провадження
Засуджена та її захисник у судовому засіданні суду касаційної інстанції підтримали подану засудженою скаргу, просили призначене останній покарання пом’якшити.
Прокурор у судовому засіданні суду касаційної інстанції заперечила проти доводів, наведених у касаційній скарзі засудженої, на підставах їх необґрунтованості, стверджуючи про відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженої. 
 
4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
4.1.1 Стаття 50. Поняття покарання та його мета
Частина 2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
 
4.1.2 Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
Частина 1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частина 2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
 
4.2 Кримінальний процесуальний кодекс України

4.2.1 Стаття 377. Зміст ухвали апеляційного суду 
Частина 2. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою. 
 
5. Позиція Верховного Суду
5.1 Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Висновки суду про винуватість у вчиненні злочину та кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 115 КК у касаційній скарзі засуджена ОСОБА_7 не оспорює.
 
5.2. Щодо невідповідності призначеного покарання внаслідок суворості
Суд погоджується з доводами, викладеними в касаційній скарзі засудженої, про призначення їй надто суворого покарання за вчинений злочин, тому вважає за можливе подану касаційну скаргу задовольнити частково на таких підставах. 
 
Суд першої інстанції при призначенні покарання  ОСОБА_7  урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є особливо тяжким злочином, і обставини кримінальної справи.
 
Також судом першої інстанції було враховано дані про особу засудженої, яка раніше судима. 
Судом також було встановлено, що обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.   
 
Що стосується вчиненого злочину, то вину ОСОБА_7 визнала частково та активно сприяла розкриттю цього злочину. При цьому наведені обставини суд урахував як такі, що пом`якшують покарання.
 
Крім того, суд зважив на думку потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання.
 
Втім, не врахувавши у своїй сукупності всіх установлених даних про особу, обставин, що пом’якшують та обтяжують покарання, конкретних обставин вчиненого злочину, суд при застосуванні санкції ч. 1 ст. 115 КК, що визначає межі покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, дійшов висновку про засудження ОСОБА_7 до одинадцяти років позбавлення волі. 
 
Засудженою надалі було оскаржено вирок до суду апеляційної інстанції з проханням пом’якшити призначене покарання.  Прохання мотивувала обставинами, у тому числі й тими, що характеризують її особу, а саме подання нею явки з повинною, визнання нею вини у скоєному тощо.
 
У зв`язку з цим не можна стверджувати про дотримання повною мірою судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали вимог ст. 377 КПК 1960 року, оскільки доводів, зазначених в апеляційній скарзі засудженої, що аналогічні наведеним у касаційній скарзі, не було належно перевірено, а отже не було спростовано з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення [4.2.1]. 
 
Законом України про кримінальну відповідальність передбачено, що покарання має за мету не тільки карати осіб, визнаних судом за вироком суду винуватими у вчиненні злочину, а й виправити їх, а також реалізувати превентивну функцію – запобігти вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами [4.1.1].
 
Ураховуючи наведене, Суд також бере до уваги долучену до касаційної скарги засудженою ОСОБА_7 її позитивну характеристику з виправної колонії від 03 жовтня 2019 року, в якій зазначено про відбування нею покарання 2012 року, відсутність в останньої жодного стягнення та застосування восьми заохочень, що, безумовно, свідчить про становлення ОСОБА_7 на шлях подальшого виправлення. 
 
З огляду на викладене оскаржені засудженою судові рішення підлягають зміні в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України шляхом пом`якшення до дев`яти років позбавлення волі, що буде необхідним, достатнім та домірним вчиненому нею злочину.
 
Керуючись статтями 377, 379, 372 КПК 1960 року, пунктами 4, 5, 6  § 3 «Перехідні положення»розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 10 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2013 року стосовно засудженої ОСОБА_7 змінити. Пом’якшити призначене засудженій ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України до дев’яти років позбавлення волі.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                              ОСОБА_3