П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  285/1638/18             Головуючий у 1-й інстанції:  Семенюк Микола Миколайович 
          Суддя-доповідач:  Охрімчук І.Г. 

20 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Охрімчук І.Г. 
суддів:  Капустинського М.М.  Мацького Є.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  07 вересня 2018 року (повний текст рішення складено 07.09.2018 року, м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, 

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 02.11.2017 інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення (травм), пов`язаних із виконанням службових обов`язків, з урахуванням раніше виплачених сум страхування, оформлене протоколом засідання № 26 від 02.03.2018 комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням позивачу третьої групи внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з виконанням позивачем військової служби, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначає, що право на отримання одноразової грошової допомоги (доплати) як інваліду війни 3 групи, яке виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності, а саме з 02.11.2017.

Ухвалою суду першої інстанції від 08.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву (а.с.63), в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, так як група інвалідності встановлена поза межами двох років після первинного встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Подані третьою особою пояснення щодо позову суд першої інстанції до уваги не взяв, оскільки відповідно до ч.3 ст. 263 КАС України, вони є заявою по суті даної справи.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.09.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код 00034022), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) відмовлено. 
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що  право на отримання одноразової грошової допомоги (доплати) як інваліду війни 3 групи виникло лише з моменту встановлення позивачу цієї інвалідності, а саме з 02.11.2017 року незалежно від часу, що минув з первинного призначення та виплати компенсації по інвалідності. Зауважив, що має повне право на призначення та виплату (доплату) Міністерством оборони України, відповідно до Порядку №975 одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи  саме з 02.11.2017 року в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з врахуванням раніше виплаченої компенсаційної суми в розмірі 15% по втраті працездатності, яка не є одноразовою грошовою допомогою як інваліду війни. 

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від  02.11.2018 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 20.11.2018 року призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
20.11.2018 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Міністерства оборони України  про зупинення провадження у справі №285/1638/18, яке мотивовано тим, що ухвалою Верховного Суду від 03.07.2018 року відкрито касаційне провадження на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 у адміністративній справі "806/714/18 (номер провадження №К/9901/54130/18). Вказує, що правовідносини у справі №806/714/18 стосуються права особи на отримання одноразової допомоги передбаченої ст. 16 Закону при встановленні групи інвалідності у понад дворічний термін з моменту встановлення втрати працездатності. Відповідно до цього, за предметом і підставами позову справа №285/1638/18 аналогічна справі №806/714/18.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року зупинено провадження у справі № 285/1638/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу до - набрання законної сили судовим рішенням  Верховного Суду у справі №806/714/18 .
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року поновлено апеляційне провадження у справі №285/1638/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 28.01.2015 по 09.03.2015 безпосередньо брав участь в АТО, що підтверджується довідкою В/Ч ПП В2731 від 23.07.2015 № 6973 (а.с. 12). Як вбачається з довідки військово-лікарської комісії ГВМКЦ "ГВКГ" від 16.02.2015 № 291 (а.с.49) щодо позивача, в ній зазначений діагноз та постанова ВЛК: "Стан після часткового розриву (07.12.2014р.) лівого ключично-акроміального з`єднання з больовим синдромом без порушення функції. Стан після забою лівого колінного суглобу у вигляді периостопатії внутрішнього виростку лівостегнової кістки без порушення функції. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".
Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії ЖИА № 002766 від 23.07.2015 (а.с. 52), позивачу встановлено ступінь втрати працездатності 15 % страхової суми у зв`язку з травмою, так пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 25.10.2017 № 2750 (а.с. 50), захворювання позивача  пов`язане із захистом батьківщини.
З довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 861974 від 05.12.2017 (а.с. 51) слідує, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності з 02.11.2017, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного із захистом батьківщини.
З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до Міністерства оборони України через Новоград-Волинський об`єднаний міський військовий комісаріат.
Розглянувши подані документи Міністерство оборони України своїм рішенням, оформленим Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.02.2018 року № 26, відмовило у призначені одноразової грошової допомоги з тих підстав, що ОСОБА_1 групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності. Також в даному рішенні зазначено, що допомога у зв`язку з встановленням 15 % втрати працездатності виплачена позивачу в сумі 12789 грн., що позивачем не заперечується.
Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача у призначені одноразової грошової допомоги, звернувся до суду за захистом порушених прав з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло 23.07.2015, коли йому було первинно встановлено ступень втрати працездатності без встановлення інвалідності, він його реалізував, а інвалідність була встановлена, хоч і первинна, але під час повторного огляду медико-соціальною експертною комісією понад встановлений дворічний термін 02.11.2017, то виплата цієї допомоги позивачу з   урахуванням раніше виплаченої суми не повинна здійснюватись, у зв`язку із чим суд вважає що відповідачем спірне рішення прийняте на підставі закону, є правомірним, а позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:  на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Визначення основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII )
Згідно частини 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 16-2 (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності). Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Частинами 2, 4 ст.16-3 наведеного Закону (в редакції, чинній на час первинного огляду позивача   органами   МСЕК  та  встановлення   відсотку  втрати  працездатності)  передбачено, що у випадках, передбачених  підпунктами  4 - 9  пункту  2  статті  16  цього   Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі – Порядок №975).
Частина 2 пункту 3 Порядку передбачає, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пункт 11 Порядку №975 визначає, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Аналізуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів також зазначає наступне.
Нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності.
Положення статті 16-3 цього Закону застосовуються при вирішення питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи (меншого відсотка втрати працездатності) та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи (більшого відсотка втрати працездатності).
В свою чергу, стаття 16 Закону № 2011-ХІІ визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, яка прийнята відповідно до п.2 ст.16-2, п.9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – Порядок №975).
Частиною 2 пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII у Законі №2011-XIІ пункт 4 статті 16-3 доповнити абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".
З цього приводу, колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 23.07.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а 02.11.2017 під час повторного огляду органами МСЕК встановлено IIІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААА № 861974 від 02.11.2017), тобто ІІІ група інвалідності встановлена позивачу первинно в листопаді 2017 року. Таким чином, двохрічний термін для позивача має відраховуватись з цього часу , а не з часу  встановлення відсотка втрати працездатності без встановлення інвалідності.  
Крім того, системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2019 року по справі №825/1380/18 (№К/9901/58213/18). Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, при винесенні даної постанови, висновки ВС викладені у постанові від 21.06.2018 року у справі 760/11440/17.  

Разом з тим, суд апеляційної інстанції за результатами аналізу практики Європейського Суду з прав людини (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України») та статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод дійшов висновку, що право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності (меншого відсотка втрати працездатності). В даному випадку, основним критерієм для призначення одноразової допомоги має слугувати той факт, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я внаслідок перебування на військовій службі.
Отже, колегія суддів вважає, що позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як особі, що має  ІІІ групу інвалідності, з 02.11.2017 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України  від  25.12.2013   №975   «Про затвердження  Порядку  призначення і  виплати  одноразової  грошової  допомоги  у  разі  загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16, 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, тому наявні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги позивача.
В даному випадку, відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України  не доведено правомірність дій при ненарахуванні та невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу третьої групи внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з виконанням позивачем військової служби, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що  підлягають задоволенню.

У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову в  призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 02.11.2017 інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення (травм), пов`язаних із виконанням службових обов`язків,  оформлене протоколом засідання № 26 від 02.03.2018 комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 02.11.2017 року третьої групи інвалідності внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з виконанням позивачем військової служби, в розмірі визначеному Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  20 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Охрімчук І.Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Мацький Є.М.