ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року        
м. Харків
справа № 628/1112/19                
провадження № 22-ц/818/194/20  
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Котелевець А.В., Піддубного Р.М., 
за участю секретарів судового засідання Сидорчук М.О., Сватенко Н.В. 
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги Відділу освіту Куп`янської міської ради Харківської області та ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, ухвалене 20 серпня 2019 року у складі судді Демченко І.М., -
УСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після зміни якого 05.06.19 (т.1 а.с. 74-81) та остаточного збільшення позовних вимог 13.08.2019 (т.1 а.с. 218) просила визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області № 35/ос від 11.03.2019, поновити її на роботі на посаді начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, стягнути ненараховану премію за січень 2019 року у розмірі 3 146 грн 40 коп, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день ухвалення рішення в розмірі 45 021 грн 90 коп., стягнути середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку при звільненні у розмірі 5 320 грн 77 коп. та відшкодування моральну шкоди у розмірі 3 000 грн.
Позов мотивований тим, що наказом відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 11 березня 2019 року № 35/ос її було звільнено з посади начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. 
ОСОБА_1 вважає зазначений наказ незаконним та таким, що грубо порушує її права як працівника, оскільки він є результатом упередженого ставлення до неї та здійснення впливу на неї, як на депутата міської ради, через її активну життєву позицію. 
Посадова особа, що підписала зазначений наказ, повноважень підписувати вказаний наказ не мала, оскільки на посаду начальника відділу освіти або виконуючого обов`язків начальника відділу освіти не призначалася. 
Розпорядження Куп`янського міського голови, яке стало підставою для винесення оспорюваного наказу, взагалі не стосується її звільнення. Цим розпорядженням її посада не скорочувалася. Розпорядження суперечить вимогам п.5 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки затвердження за пропозицією міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання є компетенцією міських рад, що реалізується виключно на пленарних засіданнях рад. Куп`янська міська рада таких рішень не приймала. 
Крім цього, дійсних змін в організації виробництва та праці у Відділі освіти не відбулося, з таким питанням відповідач до професійної спілки не звертався, зміни до штатного розпису відділом освіти належним чином не вносились. 
Наказом від 24.01.2019 № 21/ос всім працівникам відділу освіти, окрім працівників групи по централізованому господарському обслуговуванню, за січень 2019 року було нараховано премію в розмірі від 170 % до 40 % посадового окладу, яка їй нарахована та виплачена не була. 
ОСОБА_1 вважає, що не нарахування їй премії є очевидно дискримінаційним та таким, що необґрунтовано порушує її трудові права,. З огляду на аналогічні посади працівників відділу освіти вважає, що відповідачем незаконно не нараховано їй премію у розмірі 60% посадового окладу, що становить 3146 грн 40 коп. 
Тому при обрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку заробіток ОСОБА_1 , враховуючи не нараховану премію, у січні 2019 року складає 8390,40 грн., у лютому – 8390,40 грн., отже середньоденний заробіток складає (8390,40 грн. + 8390,40 грн.): 41= 409,29 грн.. Тобто за 110 дні вимушеного прогулу станом на 19.08.2019 заробітна плата за час вимушеного прогулу складає 45021,90 грн. 
Оскільки у день її звільнення відповідач повного розрахунку не провів, станом на день звільнення заборгованість відповідача складала: 829,38 грн. – заробітна плата, 5604,29 грн. - компенсація за невикористану відпустку й вихідна допомога. Фактично ці суми надійшли на банківський рахунок ОСОБА_1 27.03.2019, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за 13 днів (11.03.2019 - 27.03.2019) у розмірі 5320,77грн. 
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області від 11.03.2019 № 35/ос про її звільнення. Поновлено позивачку на посаді начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області. Стягнуто з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на її користь 29277,75 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 4576,00 грн середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку та 3000 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, позивачкою доведено, що рішення компетентного органу про зміну структури та чисельності Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області (надалі Відділ освіти) не приймалося. Дійсні зміни в організації праці у Відділі освіти не відбулися. Посадові інструкції нової посади головного інженера та скороченої посади начальника відділу групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти є ідентичними за своїм змістом, завданнями та обов`язками.Відмінність цих посад полягає лише у кваліфікаційних вимогах до особи, яка претендує на зайняття відповідної посади. Визначені кваліфікаційні вимоги до претендента на нововведену посаду є не конкретизованими, суперечливими та такими, що не відповідають вимогам закону. Тому оспорюваний наказ Відділу освіти є протиправним. Позивачкою не доведено обов`язковість нарахування премії за січень 2019 року, оскільки підставою для нарахування премії є наказ начальника відділу освіти на преміювання кожного працівника. Преміювання працівників проводиться згідно з їх особовим вкладом в загальні результати праці, до урочистої дати з нагоди ювілею  та може виплачуватися за місяць, за квартал, за результатами роботи за рік. Тобто по своїй суті премія - це одна з форм заохочення працівників, яка не є обов`язковою виплатою. Заробітна плата позивачки за два останні місяці роботи (січень та лютий 2019 року) становила 13634,40 грн., тому середньоденний заробіток дорівнює 332,55 грн.. Оскільки за період з 18.03.2019 по 30.06.2019 ОСОБА_1 працювала у Куп`янській загальноосвітній школі № 6 на посаді інженера з охорони праці та за цей період їй було виплачено заробітну плату у розмірі 7302,75 грн., суд стягнув на її користь різницю в між заробітком за час вимушеного прогулу та отриманою нею заробітною платою у сумі 29277,75 грн. Позивачкою доведено, що порушенням її прав їй завдано моральної шкоди. 
Додатковим рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року рішення суду від 20 серпня 2019 року в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати в межах платежу за один місяць допущене до негайного виконання.
В апеляційній скарзі Відділ освіти посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд вийшов за межі позовних вимог в частині оцінки законності розпорядження міського голови та зробив висновок про незаконність наказу про звільнення, хоча позивачка це розпорядження не оскаржувала. Розпорядження міського голови від 08.01.2019 № 6 “Про затвердження структури апарату управління та структурних підрозділів відділу освіти Куп`янської міської ради” прийнято на виконання Рішенням LI сесії Куп`янської міської ради VII скликання від 23.11.2018 № 980-VII “Про затвердження штатної чисельності апарату управління та структурних підрозділів відділу освіти Куп`янської міської ради”. Цим розпорядженням була перезатверджена структура апарату та структурних підрозділів Відділу освіти. При цьому саму структуру та чисельність зазначеного виконавчого органу не змінено, а змінено лише посади в деяких його відділах, враховуючи потреби Відділу освіти та можливість місцевого бюджету. Згідно з п. 5.2.3 зазначеного вище розпорядження зі структури та штатної чисельності групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти виключена посада начальника групи в кількості однієї штатної одиниці та включена посада головний інженер в кількості однієї штатної одиниці. Визнання розпорядження міського голови незаконним згідно норм процесуального права не належить до компетенції місцевих загальних судів. В порядку адміністративного судочинства вказане розпорядження не оскаржувалось. Судом не зазначено жодної обставини на підтвердження порушення з боку Відділу освіти процедури звільнення, окрім посилання на неналежно оформлену згоду профспілкового комітету. Крім того, відповідачем з метою мінімізації негативних наслідків внаслідок скорочення посади позивача було вжито додаткових, навіть не передбачених законодавством заходів, спрямованих на працевлаштування, а саме: позивачу були запропоновані вакантні місця в закладах освіти м. Куп`янська, на одну з яких вона особисто погодилась, про що власноручно зазначила на повідомленні про наступне вивільнення, яке отримала за 2 місяці до звільнення. ОСОБА_1 працює на запропонованій посаді по теперішній час, але цей факт судом залишений поза увагою. Суд не обґрунтував свій висновок щодо не прийняття витягу засідання профспілкового комітету у якості надання згоди профспілки на звільнення позивача. Жодних порушень при проведенні засідання профспілкового комітету судом не встановлено. З наданих письмових доказів, пояснень свідків будь-яких порушень трудових прав позивача при звільненні судом встановлено не було. Рішення суду в частині стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди належним чином не обґрунтоване та не доведене належними доказами в процесі судового розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу Відділу освіти Дмитрієнко І.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Посилається на те, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що зміни в організації праці відповідача не відбулися. Відповідачем не спростовано факту не надання профспілковою організацією дозволу на скорочення посади начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню та на звільнення позивача.
ОСОБА_1 також звернулася з апеляційною скаргою, у якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у позові щодо стягнення премії скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Рішення суду в частині розміру стягненої заробітної плати за час вимушеного прогулу просить змінити та стягнути додатково до присудженої суми судом 16153,44 грн заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині розміру стягнутого середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні змінити та додатково стягнути 744,77 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи позивачці у стягненні премії суд послався лише на Положення про преміювання, викладене в Додатку № 1 до колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом відповідача, та безпідставно не врахував, що не призначення та не виплата позивачу у січні 2019 року премії мали місце за відсутності будь - яких порушень трудової дисципліни та прийнятого роботодавцем рішення про виплату премії всім іншим працівникам. Розмір не виплаченої премії відповідає розміру призначених премій працівникам Відділу освіти, які займали аналогічні посади та Положенню про преміювання. Тому суд при розрахунку втраченого ОСОБА_1 заробітку безпідставно не врахував, що її заробіток, включно з незаконно не нарахованою премією, мав складати у січні 2019 року - 8390,40 грн., у лютому - 8390,40 грн. Таким чином, середньоденний заробіток дорівнює 409,29 грн. А сума, що підлягає стягненню з Відділу освіти, складає 45 431,19 грн. Здійснені судом відрахування з зазначеної суми у розмірі 7302,75 грн заробітної плати, що була отримана позивачкою за роботу у період з 18.03.2019 по 30.06.2019 у Куп`янській загальноосвітній школі №6, суперечить вимогам закону тому, що ч.3 ст.117 КЗпП України була виключена на підставі закону № 3248 – IV від 20.12.2005. Різниця суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає додатковому стягненню апеляційним судом, становить 16 153,44 грн. Висновки щодо стягнення 4576 грн за 13 днів затримки повного розрахунку при звільненні, виходячи із розміру середньоденного заробітку 332,55 грн, також є помилковими. Різниця у зв`язку з затримкою повного розрахунку при звільненні, яка підлягає додатковому стягненню, складає 744,77 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Відділ освіти просить у задоволені її апеляційної скарги відмовити. Посилається на те, що висновок суду про відсутність з боку відповідача порушень вимог закону при не нарахуванні позивачці премії за січень 2019 року зроблений на підставі норм колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Відділу освіти на 2018 – 2020 роки та Положення про преміювання працівників групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти. Тому здійснений судом розрахунок середньої заробітної плати без врахування розміру не виплаченої ОСОБА_1 премії є правильним. 
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити та врахувати, що в уточненій позовній заяві позивач просила суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу на день ухвалення рішення та навела відповідний розрахунок станом на 19.08.2019 ( день, на який було перенесено розгляд справи). Суд на зазначене уваги не звернув та при ухвалені рішення 20.08.2019 помилився у проведеному розрахунку середньої заробітної плати, не врахувавши ще один день затримки та, відповідно, залишивши поза увагою необхідність збільшення розміру середньої заробітної, що підлягає стягненню, на 409,29 грн. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, відзивів на них та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Відділу освіти не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 на підставі наказу Відділу освіти № 142/ос від 09.07.2018 прийнята на посаду начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню, що підтверджується даними запису у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданої 14.03.1977 ( т. 1 а.с. 89).
Рішенням сесії VII скликання Куп`янської міської ради Харківської області від 23.11.2018 № 980- VII затверджена штатна чисельність працівників апарату управління та структурних підрозділів Відділу освіти у кількості 55 штатних одиниць та секретарю Куп`янської міської ради Харківської області доручено затвердити штатний розпис вищезазначених апарату управління та структурних підрозділів ( т.1 а.с. 25). 
На виконання зазначеного рішення розпорядженням Куп`янського міського голови від 08 січня 2019 року № 6 була змінена структура Відділу освіти, а саме, виключена зі структури та штатної чисельності групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти посада начальника групи у кількості 1 штатної одиниці ( п. 5 п.п. 5.2.4. зазначеного розпорядження) та включено до структури та штатної чисельності групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти посада головного інженеру у кількості 1 штатної одиниці (т.1 а.с. 185 – 186).
Наказом Відділу освіти від 09.01.2019 № 17 «Про скорочення штату та чисельності працівників відділу освіти» на виконання вищезазначеного розпорядження міського голови від 08.01.2019 головного бухгалтера Відділу освіти зобов`язано внести зміни до штатного розпису Відділу освіти, виключивши зі структури та чисельності апарату посади секретаря керівника та начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню з 11.03.2019; зобов`язано спеціаліста відділу освіти ОСОБА_3 підготувати документи щодо скорочення штату працівників відділу освіти 10.01.2019; вирішено провести звільнення працівників, зокрема, ОСОБА_1 , начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти, згідно з п.1 ст. 40 КЗпП 11.03.2019 (т.1 а.с. 189).
Наказом начальника Відділу освіти від 10.01.2019 № 18 «Про затвердження штатних розписів відділу освіти Куп`янської міськради» головного бухгалтера Відділу освіти зобов`язано внести зміни до штатних розписів апарату та структурних підрозділів Відділу освіти згідно з вищезазначеним розпорядженням секретаря міської ради від 08.01.2019 за № 6 (т.1 а.с. 29)
Відповідно до наказу Відділу освіти № 19 від 10.01.2019 «Про попередження про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників відділу освіти» на виконання того ж розпорядження міського голови спеціаліста Відділу освіти Денисенка О.Б. зобов`язано підготувати письмові повідомлення про наступне вивільнення 10.01.2019 та вручити повідомлення про наступне вивільнення працівникам, які підлягають звільненню, до 11.01.2019 ( т.1 а.с. 190)
На підставі розпорядження Куп`янського міського голови від 8 січня 2019 року № 6 Відділом освіти 11.03.2019 виданий наказ № 35/ос про звільнення ОСОБА_1 з роботи 11 березня 2019 року з посади начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату ( т.1 а.с.5).
Колегія суддів уважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин, що є трудовими, та застосував при вирішенні спору норми трудового права, що їх регулюють.
Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України  суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Трудові спори розглядаються за правилами цивільного судочинства, якщо такі спори стосуються захисту цивільного права, зокрема випливають з трудових відносин. Оскільки в якості підстав заявленого позову позивачка посилалася на відсутність належного вимогам закону рішення про скорочення посади, яку вона займала до звільнення, суд був зобов`язаний перевірити зазначені обставини та надати оцінку рішенню розпорядження міського голови, що було підставою для винесення наказу про звільнення позивачки та дав йому оцінку у межах заявлених позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. 
Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 № 228, в редакції на час виникнення спірних правовідносин визначено, що штатні розписи затверджуються з метою виділення та використання бюджетних коштів в межах затверджених кошторисами планів асигнувань. 
Наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження документів, що стосуються в процесі виконання бюджету» від 28.01.2002 року № 57, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 за № 86/6374, затверджує форму штатного розпису. 
Штатний розпис – це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників (лист Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо штатного розпису» від 27.06.2007 № 162/06/18787).
Відповідно до п.1.1. Положення про відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області, затвердженого рішенням XVІІ сесії Куп`янської міської ради від 25.11.2016 № 367-VІІ, він є самостійним виконавчим органом Куп`янської міської ради Харківської області, який утворений міською радою (т.1 а.с. 39-40).
Судовим розглядом установлено, що структура та штатний розпис Відділу освіти були змінені розпорядженням Куп`янського міського голови від 08 січня 2019 року № 6, що прийняте на виконання рішення сесії VII скликання Куп`янської міської ради Харківської області від 23.11.2018 № 980- VII. При прийнятті зазначеного рішення міська рада керувалася п.5 ст.26, п.6 ст. 42 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні».
Законом України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні» (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 щодо неконституційності деяких положень) до виключної компетенції міської ради віднесено затвердження на пленарному засіданні за пропозицією міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання (п. 5 ч.1 ст. 26).
Пунктом 6 ч.4 ст.42 Закону № 280/97-ВР передбачено, що міський голова вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України. 
Згідно з п.19 ч.4 ст.42 Закону № 280/97-ВР здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів
Оскільки затвердження структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання відноситься до виключної компетенції міської ради та здійснюється на її пленарному засіданні за пропозицією міського голови, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність такого рішення сесії Куп`янської міської ради та, як слідство, незаконність наказу Відділу освіти № 35/ос від 11.03.2019 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі розпорядження Куп`янського міського голови № 6 від 08.01.2019 року». 
Тому суд зробив правильний висновок про те, що у відповідача не відбулося скорочення чисельності або штату працівників. 
При цьому судом першої інстанції також було встановлено, що звільнення ОСОБА_1 не було пов`язане зі зміною організації виробництва та праці у Відділі освіти.
Із зазначеним висновком суду судова колегія погодитися не може. 
Звільнення позивачки проводилося відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України внаслідок скорочення штату у вигляді ліквідації (скорочення) посади, яку вона займала. 
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 25 січня 2011 року «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо. Скорочення чисельності та скорочення штату - це не тотожні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.
Зміни в організації виробництва і праці, наслідком яких є скорочення штату або чисельності працівників, означає, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису.
Суд, дослідивши посадові інструкції головного інженера (посади, що була введена замість скороченої) та начальника відділу групи по централізованому господарському обслуговуванню Відділу освіти (скорочена посада), дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені посади відрізняються у кваліфікаційних вимогах до особи, яка претендує на зайняття відповідної посади. Проте зробив висновок, що наведені в посадовій інструкції головного інженера Відділу освіти кваліфікаційні вимоги є неконкретизованими, суперечливими та такими, що не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 р. № 266 «Про затвердження переліку галузей знань і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти, яким чітко визначені галузі знань та найменування спеціальностей» і тому скорочення посади, яку займала позивач, не відбулося. 
Оскільки при розгляді дійсного спору суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), а не перевіряти доцільність такого скорочення (до якого належить і введення нової посади головного інженера з будівельною освітою) , судова колегія вважає, що суд необґрунтовано вважав, що звільнення ОСОБА_1 не було пов`язане зі зміною організації виробництва та праці у Відділі освіти.
Судова колегія також не може погодитися з висновком суду про те, що відповідачем не отримано згоду профспілкового комітету про наступне вивільнення ОСОБА_1 . 
Частиною першою статті 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. 
Частиною сьомою статті 43 КЗпП України унормовано, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). 
Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 2 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України).
Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-119цс15. 
Так, 10 січня 2019 року первинна профспілкова організація відділу освіти Куп`янської міської ради провела розгляд повідомлення начальника відділу освіти щодо розпорядження секретаря Куп`янської міської ради, в.о. Куп`янського міського голови від 08 січня 2019 року №6 «Про затвердження структури апарату управління та структурних підрозділів відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області». Під час розгляду була присутня позивач. Встановлено, що ОСОБА_1 , начальник групи по централізованому господарському обслуговуванню, власноручно написала на повідомленні про запропоновану роботу відповідно її фаху «Згодна з переведенням на посаду інженера з охорони праці (0,5 ставки) у Куп`янській загальноосвітній школі №6, 10.01.2019 року підпис» (т.1 а.с. 199 - 200). 
Зазначене свідчить про те, що профспілковий комітет погодив подання начальника Відділу освіти щодо розпорядження секретаря Куп`янської міської ради, виконуючого обов`язки Куп`янського міського голови, від 08.01.2019 «Про затвердження структури апарату управління та структурних підрозділів відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області» про те, що з 11 березня 2019 року виключено зі структури апарату управління посаду начальника групи по централізованому господарському обслуговуванню зі структури групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти.
Тому висновок суду про відсутність такого погодження тільки з підстав не зазначення прізвища ОСОБА_1 є помилковим. 
Оскільки зазначені вище помилкові висновки не вплинули на правильність загального висновку суду про незаконність наказу про звільнення позивачки з причин відсутності рішення районної ради про затвердження нової структури та загальної чисельності апарату Відділу освіти, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Відділу освіти задоволенню не підлягає і рішення суду в частині визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення позивачки на роботі та стягнення середньої заробітної плати за вимушений прогул підлягає залишенню без змін. 
При цьому Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Разом з тим, судова колегія вважає, що суд не надав належної оцінки доводам позивача про дискримінаційне поводження з боку відповідача.
Дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними (ст.1 Закону України № 5207-VI від 06.09.2012 «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»).
Згідно з прецедентною практикою Європейського Суду дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява №36042/97, п. 48, ЕСНІІ 2002-ІУ; «Пічкур проти України», рішення від 7 листопада 2013, заява №10441/06, п.48 тощо).
Відповідно до ст.21 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від будь-яких ознак, не пов`язаних з характером роботи або умовами її виконання.
Відділ освіти не заперечував та це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 не була нарахована премія за результатами роботи за січень 2019 року.
Наказом від 24.01.2019 №21/ос працівникам Відділу освіти, крім позивача, за січень 2019 року була нарахована та виплачена премія у розмірі 40% - 170% їх посадового окладу ( т.1 а.с. 129).
Закон України № 108/95-ВР від 24.03.1995 «Про оплату праці» відносить премії до додаткової заробітної плати. Конвенція Міжнародної організації праці № 95 про захист заробітної плати від 8 червня 1949 у ст.1 визначає, що термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.
Відповідно до п.8 постанови Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.
Колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом відділу освіти Куп`янської міської ради на 2018-2020 роки затверджене Положення «Про преміювання працівників групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області» ( (т.1 а.с. 110-112) надалі Положення). 
За змістом Положення премія запроваджується з метою матеріального заохочення працівників групи по централізованому господарському обслуговуванню відділу освіти. Преміювання проводиться за рахунок економії фонду заробітної плати та в межах кошторисних призначень за фактично відпрацьований час. Підставою для нарахування премії є наказ начальника відділу освіти на преміювання кожного працівника. При цьому, начальник відділу освіти може збільшувати або зменшувати розмір премії в певних межах чи взагалі приймати рішення щодо невиплати премії через допущення працівниками виробничих недоліків ( п.1.1., 1.2., 1.5). Пунктом 1.3. Положення встановлені випадки, коли премія працівнику не нараховується та не виплачується. 
Наказу начальника Відділу освіти щодо невиплати премії ОСОБА_1 у січні 2019 року згідно з вимогами п.1.3. , 1.5 Положення в січні 2019 року суду не надано. Проте згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 у січні 2019 отримала 5244 грн (без нарахування премії), у лютому 2019 – 8390 грн 40 коп. ( з нарахованою премією) (т.1 а.с. 141). Зазначена різниця пояснюється позивачкою тим, що їй не нарахували премію, і зазначене не спростоване відповідачем.
З огляду на викладене, судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність висновку суду про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 про стягнення з відповідача премії за січень 2019 року у розмірі 60 відсотків її окладу, що дорівнює 3146 грн 40 коп. 
Тобто при розрахунку втраченого заробітку у зв`язку з незаконним звільненням необхідно виходити з заробітку позивачки, що у січні 2019 року мав складати 8390 грн 40 коп., у лютому складав 8390 грн 40 коп., тому середньоденний заробіток ОСОБА_1 дорівнює 409 грн 29 коп.
Оскільки рішення суду було ухвалене 20.08.2019, час вимушеного прогулу ОСОБА_1 складає 111 днів, а сума втраченого заробітку у загальному розмірі - 45 431 грн 19 коп.
Посилання суду на необхідність відрахування із зазначеної суми нарахованої позивачу заробітної плати в розмірі 7302 грн 75 коп. за роботу у період з 18.03.2019 по 30.06.2019 на посаді інженера з охорони праці Куп`янської загальноосвітньої школи № 6 (т.1 а.с.175) суперечить вимогам закону. 
Частина 3 ст.117 КЗпП України, що встановлювала правило щодо зменшення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи, була виключена Законом України № 3248 - IV від 20.12.2005 і тому не може бути застосована до спірних правовідносин. 
Суд першої інстанції стягнув з Відділу освіти 29 277 грн 75 коп. різниці в заробітку за час вимушеного прогулу, в той час як стягненню підлягає 45 431 грн. 19 коп. 
Висновки суду щодо стягнення з Відділу освіти 4576 грн за 13 днів затримки повного розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденного заробітку 332 грн 55 коп., також є помилковими. З Відділу освіти на користь ОСОБА_1 належить стягнути 5320 грн 77 коп. середнього заробітку за весь час затримки остаточного заробітку.
З огляду на вищезазначене апеляційну скаргу Відділу освіти належить залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення премії належить скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким сягнути з Відділу освіти на користь ОСОБА_1 3146 гривень 40 копійок премії за січень 2019 року. Також рішення суду в частині розміру стягненої на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу та у зв`язку з не проведенням повного розрахунку при звільненні належить змінити. З Відділу освіти на користь ОСОБА_1 належить стягнути 45 431 грн. 19 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 5320 гривень 77 копійок середнього заробітку за весь час затримки остаточного заробітку. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позов ОСОБА_1 заявлений до Відділу освіти 11.04.2019 та містить одну вимогу немайнового характеру (визнати незаконним і скасувати наказ, поновити на роботі) та вимоги майнового характеру загальною сумою 57 315 грн 65 коп. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір» в редакції на час подачі ОСОБА_1 позову від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Ставка судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подачу позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлює прожитковий мінімум на одну особу працездатного віку станом на 1 січня в розмірі 1921 грн.
Тобто при подачі позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1536 грн 80 коп. (1921*0,4+1921*0,4).
Суд першої інстанції не зважаючи на часткове задоволення позову ОСОБА_1 стягнув з Відділу освіти в дохід держави судовий збір в повному обсязі. Тому після перегляду справи судом апеляційної інстанції стягнутий за рішенням суду першої інстанції судовий збір зміні не підлягає.
Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 визнана апеляційним судом обґрунтованою, тому з Відділу освіти в дохід держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1152 грн 60 коп., що розрахований виходячи з оспорюваної позивачем в суді апеляційної інстанції суми. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ : 
Апеляційну скаргу Відділу освіту Куп`янської міської ради Харківської області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Куп`янського міськрайонного суду від 20 серпня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення премії скасувати. 
Ухвалити в цій частині нове рішення. 
Позов ОСОБА_1 про стягнення премії за січень 2019 року задовольнити. 
Сягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 3146 (три тисячі сто сорок шість) гривень 40 (сорок) копійок премії за січень 2019 року.
Рішення Куп`янського міськрайонного суду від 20 серпня 2019 року в частині розміру стягненої на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу та у зв`язку з не проведенням повного розрахунку при звільненні змінити.
Стягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1  45 848 (сорок п`ять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 48 (сорок вісім) копійок  заробітної плати за час вимушеного прогулу та 5320 (п`ять тисяч триста двадцять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок середнього заробітку за весь час затримки остаточного заробітку.
В іншій частині рішення Куп`янського міськрайонного суду від 20 серпня 2019 року залишити без змін.
Стягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок судового збору, що підлягали сплаті при подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 4 лютого 2020 року.

Головуючий                                                                               О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                                А.В.Котелевець

                                                                                                Р.М.Піддубний