Справа № 345/4246/19 
Провадження № 33/4808/47/20 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2019 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-
                                                         в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що  02.09.2019 о 18.18 год. в м. Калуші по вул. Пекарській водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. 
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.
На вказану постанову суду ОСОБА_1 26.12.2019 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, у вказаній апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки вважає, що пропустив його з поважних підстав. 
До вказаної апеляційної скарги ОСОБА_1 долучено клопотання, в якому він вказує на те, що після отримання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 04.12.2019 року, якою йому було повернуто апеляційну скаргу, він відразу повторно звернувся з апеляційною скаргою та просить поновити строк на апеляційне оскарження. 
Вказує на те, що він приймав участь у розгляді справи, однак не з`явився в останнє судове засідання суду, внаслідок чого суд безпідставно прийняв рішення  без його участі.
Вказує, що він за декілька днів до подання апеляційної скарги зателефонував до суду першої інстанції та дізнався про постановлене судом рішення, яким його було притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Звертає увагу на те, що він є мешканцем м.Дніпро і проживав у м.Калуш Івано-Франківської області тимчасово. 
Вказує, що копію постанови суду він не отримував, а про її існування дізнався з Єдиного Державного Реєстру судових рішень і йому було потрібно декілька днів для  підготовки апеляційної скарги. 
Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку , який пройшов з часу ухвалення судового рішення, яке оскаржується апелянтом та інші обставини, які мають істотне значення.
Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2019 року у судовому засіданні 18.10.2019 ОСОБА_2 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та вказав, що алкогольні напої він вжив після того як заїхав у кювет і транспортним засобом після вживання спиртного не керував. 
З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2019 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про розгляд справи у суді, що підтверджується його власним підписом про отримання судової повістки та не заперечується самим апелянтом (а.п.15)
Справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку, що він, зловживаючи своїми процесуальними правами мав намір ухилитись від адміністративної відповідальності, затягнути судовий розгляд з метою дочекатись закінчення строків давності притягнення до адміністративної відповідальності. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що не отримував копію судового рішення та дізнався про його наявність зателефонувавши до суду та ознайомившись зі змістом рішення з ЄДРСР. 
Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що в провадженні суду першої інстанції знаходиться на розгляді  справа про притягнення його до адміністративної відповідальності і знав, що розгляд вказаної справи було призначено на 29.10.2019 року. 
При цьому, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не повідомляє, які саме обставини не дозволили йому прийняти заходи щодо ознайомлення з результатом судового засідання, яке відбулось 29.10.2019 р.
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мав процесуальну можливість своєчасно дізнатись про постанову суду та оскаржити її у строк, який встановлений законом.
Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що не зміг з`явитися в судове засіданні суду першої інстанції у зв`язку з тим, що змінив місце свого проживання, оскільки на час складання протоколу про адміністративне правопорушення він з питань роботи приїхав до Калуша та винаймав квартиру по вул Пекарській, а потім у зв`язку із відсутністю грошей не мав більше можливостей проживати у м. Калуші та був змушений повернутися проживати у м. Дніпро.
Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає у кв. АДРЕСА_2 і відсутні дані, які підтверджують доводи апелянта про те, що він проживав за вказаним адресом тимчасово, а його постійним місцем проживання є м. Дніпро. 
Апелянтом не надано жодних документів на підтвердження доводів, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі, як на причини, які позбавили його можливості своєчасно подати апеляційну скаргу. 
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд  першої інстанції на наступний день після ухвалення судового рішення направив копію постанови суду ОСОБА_1 для відома (а.п. 22).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови судді.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яку було подано 26.12.2019 року, вказується на те, що апелянт дізнався про наявність судового рішення, яким його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за декілька днів до подачі апеляційної скарги. 
Однак, зі змісту матеріалів справи вбачається, що постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудза Б.І. від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто апелянту у зв`язку з тим, що вона не була підписана апелянтом і в ній не зазначено дату подачі. 
Вказані обставини, свідчать про те, що з поданих ОСОБА_1 матеріалів апеляційної скарги неможливо встановити коли саме особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності дізналась про наявність  відповідного судового рішення.
Крім того, апелянтом не надано дані, які підтверджують коли саме він отримав копію вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції, що не дозволяє перевірити його доводи про відсутність зволікання при повторному зверненні з апеляційною скаргою. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що з моменту ухвалення постанови суду першої інстанції пройшов доволі тривалий строк, а поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).
Європейський суд з прав людини у справі "Мельник проти України" вказав на те, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.
У рішенні "Скорик проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути .
Норми, що регулюють строки на апеляційне оскарження, безумовно, мають на меті забезпечення здійснення належного правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Бездоказове посилання апелянта на обставини, які завадили йому своєчасно оскаржити судове рішення не може бути правовою підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки обов`язок довести вказані обставини покладається на апелянта. 
Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Зокрема, законодавцем встановлено тримісячний строк щодо накладення адміністративного стягнення з моменту вчинення правопорушення, а ст.303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. 
Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги процесуальну поведінку апелянта після ухвалення судового рішення, поважність причин, якими обґрунтовується пропуск строку на апеляційне оскарження постанови судді та відсутність даних, які їх підтверджують, враховуючи тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, яке на даний час набуло законної сили та підлягає виконанню, вважаю, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому уточнити час коли він дізнався про наявність оскаржуваного рішення суду та довести обставини, які завадили йому зробити це раніше, конкретизувати причини, які свідчать, що він дійсно не мав об`єктивної можливості своєчасно оскаржити постанову суду, обґрунтувати належним чином їх поважність та надані дані, які їх підтверджують. 
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

                                                        п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2019 року 
Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту. 
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                      О.П. Васильєв