22-ц/804/169/20 
                                                                                242/3602/19 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ
     „13”  лютого  2020 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 242/3602/19
Номер провадження 22-ц/804/169/20 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М. , Попової С.А. 
за участю секретаря: Єфремової О.В. 
учасники справи :  
заявник – Міністр енергетики та захисту довкілля, голова комісії з  проведення реорганізації Міненерговугілля  Оржель О. А.
заінтересовані особи – ОСОБА_1 , ДП «Селидіввугілля»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу міністра енергетики та захисту довкілля, голови комісії з проведення реорганізації Міненерговугілля Оржель Олексія Анатолійовича на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2019 року головуючого судді Черкова В.Г. із складанням повного тексту судового рішення 02 грудня 2019 року  по  цивільній  справі  за скаргою на дії  та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  про накладення штрафів в межах виконання виконавчого провадження № 60513105 про поновлення  ОСОБА_1 на посаді генерального директора Державного підприємства  « Селидіввугілля « ,-
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року Міністр енергетики та захисту довкілля,голова комісії з проведення реорганізації Міненерговугілля Оржель О.А. звернувся до суду зі скаргою на  дії та рішення  головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафів в межах виконання виконавчого провадження № 60513105 про поновлення  ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП  « Селидіввугілля «.
Скаргу мотивовано тим, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено : скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12 грудня 2018 року, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення 12 грудня 2018 року з посади генерального директора ДП «Селидіввугілля»; поновлено з 12 грудня 2018 року ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля», стягнуто з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 446 377, 71 грн.; стягнуто з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8900 грн.; стягнуто з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на користь держави судовий збір у розмірі 4463,70 грн. Допущене негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць. Міненерговугілля України отримано дві постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 11 листопада 2019 року у розмірі 5100 грн. та від 20 листопада 2019 року у розмірі 10200 грн. Вважає такі дії виконавця неправомірними у зв`язку з тим, що рішення суду від 21 жовтня 2019 року на дату відкриття виконавчого провадження не набрало законної сили через те, що 01 листопада 2019 року була подана апеляційна скарга.З вказаних підстав,просив  прийняти скаргу на дії державного виконавця до розгляду; визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанов про накладення штрафів неправомірними та скасувати постанови про накладення штрафів від 11 листопада 2019 року та  20 листопада 2019 року .
         Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2019 року у відкритті провадження по скарзі Міністра енергетики та захисту довкілля, голови комісії з проведення реорганізації Міненерговугілля на дії  та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  про накладення штрафів в межах виконання виконавчого провадження № 60513105 про поновлення  ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП   «Селидіввугілля» « , - відмовлено. 
Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, суд першої інстанції входив з того, що скарга  не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства,виходячи з того,що  оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, в силу положень ст. 20 КАС України мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства та відповідним окружним адміністративний судом .
В апеляційній скарзі міністр енергетики та захисту довкілля, голова комісії з проведення реорганізації Міненерговугілля Оржель О. А. просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги, посилаючись на ст. 447,448 ЦПК України, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що  висновок суду, що скарга не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суперечить нормам ЦПК України. Щодо посилання суду на висновок Великої палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц, зазначено, що цивільний процесуальний кодекс України має вищу юридичну силу ніж висновок Великої палати Верховного Суду, та судовий прецедент у романо-германській правовій системі не є джерелом права. Крім того, з посиланням на ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»,зазначає , що в адміністративному порядку оскаржуються постанови про накладення штрафу виключно приватних виконавців, в той час як міністерство оскаржує постанови про накладення штрафів винесених головним державним виконавцем.
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду  представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, що діє за довіреністю Портянко Т.А. , представник заінтересованої особи ДП « Селидіввугілля» ,що діє за довіреністю Головенко А.О. підтримали доводи апеляційної скарги. 
У судове засідання апеляційного суду головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С.,заінтересована особа  ОСОБА_1 не з*явилися , належним чином були повідомлені  про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання 07 лютого 2020 року  телефонограм, зареєстрованих  в журналі телефонограм №3.9-12  за №№ 416,431 (а.с. 70,73-74 ),та судових повісток,про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.89,92). Електронною поштою на адресу суду від  головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Кузьменка О.С. надійшло клопотання про можливість розгляду справи без участі державного виконавця (а.с.76).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
             Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
           Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
          Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
         Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
         Таким вимогам закону судове рішення відповідає.
         Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12 грудня 2018 року, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення 12 грудня 2018 року генерального директора ДП «Селидіввугілля»; поновлено з 12 грудня 2018 року ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля», стягнуто з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 446 377, 71 коп.; стягнуто з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 900 грн.; стягнуто з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на користь держави судовий збір у розмірі 4463, 70 коп. Допущене негайне виконанні рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць.
На підставі цього Селидівським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист  про негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі .
06 листопада 2019 року головним  державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження  № 60513105 та зобов`язано боржника за виконавчим провадженням Міністерство енергетики та вугільної промисловості України невідкладно виконати рішення суду про поновлення на роботі, про що письмово повідомити протягом 3 днів.
У зв`язку з невиконанням рішення суду на боржника за виконавчим провадженням Міністерство енергетики та вугільної промисловості України постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  від 11 листопада  2019 року накладено штраф у розмірі 5100 грн. та  постановою від 20 листопада 2019 року накладено штраф у розмірі 10 200 грн.
         Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2019 року у відкритті провадження по скарзі Міністра енергетики та захисту довкілля, голови комісії з проведення реорганізації Міненерговугілля на дії  та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  про накладення штрафів в межах виконання виконавчого провадження № 60513105 про поновлення  ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП  «Селидіввугілля» відмовлено, з підстав того,що  скарга  не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
          З вказаним висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції .
          Вирішуючи питання стосовно юрисдикції цього спору, апеляційний суд  керується такими міркуваннями.        
          У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. 
          За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.        
         За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
          З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.        
          Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.        
         Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.        
          У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) Європейський суд з прав людини закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.        
         Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.  
         Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
         Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.       
          Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.        
          Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.        
           У поданій до суду скарзі Міністерство енергетики та захисту довкілля  просило: - визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 11 листопада 2019 року по  виконавчому провадженні № 60513105 та щодо винесення постанови про накладення штрафу від 20 листопада 2019 року по виконавчому провадженні  № 60513105 ; - скасувати зазначені постанови (а.с.1-5).
           Судом встановлено , що 21 жовтня 2019 року Селидівським міським судом Донецької області  видано виконавчий лист по цивільній справі № 242/3602/19 за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, третя особа: Ліквідаційна комісія державного підприємства «Селидіввугілля», про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.        
             Постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. від 11 листопада 2019 року та 20 листопада 2019 року за невиконання рішення суду у справі № 242/3602/19  в частині поновлення з 12 грудня 2018 року ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля» накладено штраф на користь держави у розмірі 5 100  грн. та 10 200  грн.  відповідно (а.с.7-11).        
            На спірні правовідносини поширюється саме Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі- Закон № 1404-VIII) , згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.    
          За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.        
          Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.     
        Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.        
        До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.        
       Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/22823/18-ц (провадження № 14-408цс19).                              
      Тобто,аналізуючи викладене, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки Законом № 1404-VIII установлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
      Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та засновані на невірному розумінні законодавства .
     Суд першої інстанції у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства  мотивував своє судове рішення та дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
     Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
    Враховуючи наведене, апеляційний суд  вважає, що  ухвала суду від 29 листопада 2019  року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги  .
     Керуючись ст.ст. 374,375,381,382  ЦПК України, апеляційний суд –

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

     Апеляційну скаргу  міністра енергетики та захисту довкілля, голови комісії з проведення реорганізації  Міненерговугілля  Оржель Олексія Анатолійовича – залишити без задоволення.

     Ухвалу  Селидівського  міського  суду  Донецької  області від 29 листопада 2019 року – залишити без змін.

     Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
     Повний текст постанови складений 18 лютого 2020 року. 

            Судді: