ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2020 року 

м. Київ
справа №826/2609/18
адміністративне провадження №К/9901/67998/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Єзерова А.А., 

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 (колегія у складі суддів Епель О.В., Губської Л.В., Степанюка А.Г.)
у справі №826/2609/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі – відповідач-1), Міністерства оборони України (далі – відповідач-2), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-3) про:
-          визнання протиправними дій відповідачів щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
-          зобов`язання відповідачів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з врахуванням висновків суду.
2.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2018 адміністративний позов задоволено частково:
-          зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Департаменту фінансів оборони України документи позивача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та постановою КМУ від 25.12.2013 № 975;
-          зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку від 25.12.2013 № 975.
-          у задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
3.          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2018 скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково:
-          визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у тому, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не було складено та направлено до Міністерства оборони України висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II (другої) групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», разом з документами ОСОБА_1 ;
-          зобов`язано Черкаський обласний військовий комісаріат скласти та направити до Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II (другої) групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», разом з документами ОСОБА_1 .
-          У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог – відмовлено
4.          У касаційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 14.09.2016 № 3950 мінно-вибухова травма та осколкові поранення голови і поперекової ділянки, колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1964 року народження, - травма, поранення, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії.
6.          Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА № 199945 від 19.09.2016 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, поранення (контузія) та захворювання пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії.
7.          15.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до керівника Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою про прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ № 975.
8.          Листом від 08.11.2017 № 11/С-14622 заступник голови Державної прикордонної служби України повідомив позивача, що за результатами засідання Комісії з питань призначення одноразової грошової допомоги Адміністрацією Державної прикордонної служби України складено протокол від 27.10.2017 № 70, в якому вирішено не розглядати питання по суті у зв`язку з відсутністю правових підстав.
9.          30.10.2017 позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою щодо розгляду документів і прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ № 975.
10.          Листом від 29.11.2017 № 248/6/6/4092 Міністерство оборони України повідомило позивача, що його звернення від 30.10.2017 надіслано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11.          Листом від 15.12.2017 № 6/8/5/2370 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що для оформлення документів та направлення їх на адресу Міністерства оборони України на розгляд Комісії з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги необхідно надати копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) та копію військового квитка.
12.          Вважаючи незаконними зазначені дії відповідачів, позивач звернувся до суду з позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відмова відповідача-3 позивачу у складанні висновку щодо призначення йому спірної допомоги та направлення такого висновку разом з документами позивача до Міноборони через відсутність документу, підтверджуючого причини та обставини здобуття поранення, і відсутність військового квитка є неправомірною та суперечить п. 11 Порядку №975. Матеріалами справи підтверджується подання позивачем висновку ВЛК (протокол від 14.09.2016 № 3950) щодо причин та обставин поранення, який є достатнім доказом, що воно не пов`язано із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 
На теперішній час заява позивача про призначення йому вказаної допомоги по суті не розглянута та жодного рішення Міністерством оборони України за результатами її розгляду не прийнято, а тому наявні підстави для зобов`язання Комісаріату направити за належністю документи позивача та зобов`язання Міноборони розглянути питання про призначення і виплату позивачу такої допомоги.
14.          Суд апеляційної інстанції окремо зазначив, що достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача-3, яка полягає у тому, що Комісаріатом не було складено та направлено до Міноборони висновку про призначення позивачу спірної допомоги разом з його документами, та зобов`язання Комісаріат скласти такий висновок та направити його до Міноборони для прийняття відповідного рішення.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

15.          У касаційній скарзі відповідач-3 наголошує на тому, що суди неправильно застосували норми матеріального права. Позивачем не подано документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
16.          Окрім того, позивачу, який проходив строкову службу, інвалідність встановлено більше ніж через три місяці після звільнення із служби. Тому ОСОБА_1 не має права на отримання грошової допомоги.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків. 
18.          Ключовим питанням, на яке слід відповісти задля правильного вирішення цього спору є наявність/відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги на підставі поданої ним заяви та долучених до заяви документів (заява від 15.09.2017).
19.          Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
20.          Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
21.          Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
22.          За приписами статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі встановлення військовослужбовцю ІI групи інвалідності призначається і виплачується в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
23.          Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. 
24.          Водночас, відповідно до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом)
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
25.          Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України
26.          На виконання вимог цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердив Порядок № 975.
27.          Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
28.          До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
29.          Аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.
30.          Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
31.          При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
32.          Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
33.          Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного   правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.
34.          У зазначеній справі Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
35.          Відтак, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 14.09.2016 № 3950, вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі та контузії пораненням, яке могло мати місце у 1984 році.
36.          З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а протокол ВЛК від 14.09.2016 № 3950 не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
37.          Таким чином, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, оскільки ним подано не всі передбачені Порядком №975 документи для отримання такої допомоги.
38.          За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
39.          Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права.
40.          Суди першої та апеляційної інстанції дослідили не лише процедуру ухвалення рішення, - дійшли висновку, що таку порушено, - але й обставини, з якими пов`язується право на одержання одноразової грошової допомоги - дійшли висновку, що позивач таке право має.
41.          Встановивши, що позивач не надав документів, необхідних для призначення йому одноразової грошової допомоги, а отже не має права на її одержання, Суд не вбачає підстав для спонукання відповідача до складення та направлення Міністерству оборони України для прийняття відповідного рішення висновку про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
42.          Що стосується доводів скарги про те, що позивач немає права на допомогу через те, що проходив строкову службу і інвалідність встановлено більше ніж через три місяці після звільнення із служби, то ці обставини судами першої та апеляційної інстанції не встановили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати обставини, які не встановлені в оскаржуваних судових рішеннях. Водночас, не встановлення цих обставин на загальний висновок суду про відмову у задоволенні позову не впливає.
43.           Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
44.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.
45.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Черкаського обласного військового комісаріату задовольнити.
2.          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі №826/2609/18 скасувати.
3.          Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров