ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 березня 2020 року           справа №200/5707/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Ястребової Л.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,
секретар Сізонов Є.С.,
за участі представника відповідача Помалюк І.В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року (повний текст складено 11 грудня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/5707/19-а (суддя в 1 інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                     УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправнимита скасування вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску нка загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: № Ф-1799-17-У від 05.02.2018 року; № Ф-1799-17 від 17.02.2019; зобов`язання Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки платника – фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом скасування нарахованого з 11.01.2017 року боргу (недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з 29.06.2010 по 11.01.2017 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та перебував на обліку в Мар`їнській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області. 11.07.2017 року позивача припинено як фізичну особу-підприємця. В березні 2019 року за місцем працевлаштування позивача надійшла постанова державного виконавця на виконання вимоги про сплату боргу ГУ ДФС у Донецькій області №Ф-1799-17-V від 05.05.2018 року. Також, на адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 року №Ф-1799-17. Посилається на діюЗакону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, яким введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей та зазначив, що нарахування боргу по сплаті єдиного внеску продовжується після припинення підприємницької діяльності позивачем. Вважає вищевказані вимоги незаконними та такими, що підлягають скасуванню. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 200/5707/19-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправними та скасовані вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1799-17 від 05.05.2018 та № Ф-1799-17 від 07.02.2019; зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , шляхом скасування нарахованого з 11.01.2017 року боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь позивача судовий збір у розмірі 1536,80 грн.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
В обгрунтування апеляційної скарги було зазначено, що вимоги сформовані на підставі даних інтегрованої картки відповідно до вимог чинного законодавства. Борг позивача виник за період до початку проведення АТО. Звертає увагу суду, що жодна з обставин, передбачених ч. 7 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за ОСОБА_1 не встановлена, що свідчить про безпідставність скасування єдиного внеску. Посилаючись на практику Верховного Суду, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, позивач до суду не прибув. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 , з 29.06.2010 був зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця та перебував на обліку у Головному управлінні ДФС у Донецькій області (Мар`їнське управління, Мар`їнська ДПІ) як платник єдиного внеску, 11.01.2017 року була проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за його рішенням, номер запису: 22440060002003709., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.(а.с. 8-11).
05.05.2018 року відповідно статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ відповідачем  сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1799-17, відповідно до якої станом на 30 квітня 2018 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 16208 грн. 27 коп., з яких недоїмка у сумі 16038 грн. 27 коп., штрафи у сумі 170 грн. (а.с. 42)
07.02.2019 року відповідно статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ відповідачем була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1799-17, відповідно до якої станом на 31 січня 2019 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 19823 грн. 81 коп., з яких недоїмка у сумі 19823 грн. 81 коп., штрафи у сумі 0 грн. (а.с. 43)
Згідно даних інтегрованої картки ОСОБА_1 станом на 31 січня 2019 року у позивача наявна заборгованість з єдиного внеску в сумі 19823 грн. 81 коп. 
При цьому, даними інтегрованої картки підтверджується, що станом на 31.03.2014 року (до початку антитерористичної операції) за позивачем обліковувався борг у сумі 11955 грн. 53 коп.(а.с. 46-55).
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується даними інтегрованої картки платника, що позивач сплатив ЄСВ на загальну суму 13 960 грн. 50 коп. платіжними дорученнями від 16.04.2018, від 04.06.2018, від 17.07.2018, 20.08.2018, 19.10.2018, 04.02.2019, від 07.02.2019, 05.03.2019, від 01.04.2019, від 19.04.2019, від 17.05.2019 .
Тобто, враховуючи наявні зобов`язання станом на 31.03.2014 року та фактичну сплату сум ЄСВ за позивачем рахується заборгованість у розмірі 5863 грн. 31 коп.
Щодо наявної заборгованості суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 р. № 2755-VI (даліПК України) та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. № 2464-VI (далі -Закон № 2464-VI).
Закон № 2464-VI визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
За змістом п. 2 та п. 4 розділу ІІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, який діяв до 10.06.2016р., затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013р. № 765та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014р. за № 217/24994, зобов`язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.
Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.
Нарахування узгоджених сум грошових зобов`язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.
При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов`язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.
Пунктом 1 підрозділу 1 розділу IV Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який діє з 10.06.2016р., затвердженогоНаказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016р. за №751/28881, визначено, що первинні показники, що відображаються в підсистемі, яка забезпечує обробку податкової звітності та платежів, є показниками форм податкової звітності та звітності з єдиного внеску, затверджених у встановленому порядку
Відповідно до п. 1 підрозділу 2 вказаного Порядку прийняття Звітного документа є обов`язком контролюючого органу.
Дані Звітних документів, поданих платниками на паперових носіях, переносяться до інформаційної системи органів ДФС у терміни, встановлені регламентом комп`ютерної обробки Звітних документів.
Отже, визначені платником суми єдиного внеску до сплати підлягають відображенню у відповідній картці платника ЄСВ.
Згідно з п.1 та п.12 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.
Суд  першої інстанції вірно зазначив, що при формуванні вимоги контролюючий орган не визначає платнику суму єдиного внеску до сплати, оскільки такі суми попередньо визначаються на підставі відповідної звітності або рішень. Фактично, вимога формується внаслідок наявності в картці платника відомостей про нараховані суми єдиного внеску, у тому числі нараховані самим платником, але не сплачені у встановлений ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк.
Підставою виникнення зазначеного вище боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є самостійно задекларовані позивачем суми ЄСВ.
Приписами ч. 4 ст. 6 Закону України 2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України 2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених упунктах 4,5та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Оскільки 11.01.2017 року була проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , податковий орган мав законні підстави для нарахування зобов`язання по ЄСВ до дати припинення, тобто до 11.01.2017 року.
В той же час, Законом України №1669-VII від 02.09.2014р. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014р., у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (у наступному 9-4) такого змісту:
«9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним устатті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним устатті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція`до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Мар`їнка, де перебував на податковому обліку позивач, та м. Курахове, як зареєстроване місце проживання позивача.
Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.
Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Мар`їнка, де значиться на податковому обліку позивач.
Отже, у період невиконання обов`язків платника єдиного соціального внеску позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним устатті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.
Антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. На даний час Указ Президента України не видавався.
Таким чином, позивач є звільненим від сплати єдиного соціального внеску до закінчення проведення АТО.
Матеріалами справи підтверджено, що з 11.07.2017 підприємницьку діяльність позивача припинено, то відповідно, він з цього часу не є платником ЄСВ.
Відповідно пункту 6 Розділу VI Інструкції № 499 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок місцевого суду, що спірні вимоги винесені відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду в цій частині.
Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки платника єдиного соціального внеску фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , шляхом скасування нарахованого з 11.01.2017 року боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд зазначає наступне.
Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС здійснюється згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422.
Відповідно до зазначеного Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
Інтегрована картка платника це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в інтегрованій картці платника розрахункових операцій.
Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в інтегрованій карті платника облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.
Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то на переконання суду матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.
Відповідно даних інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 , після проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 11.01.2017, податковим органом нараховувались зобов`язання по ЄСВ без законних на те підстав.
За таких обставин, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 шляхом скасування нарахованого з 11.01.2017 року боргу  (недоїмки)  зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування підлягають задоволенню, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Доводи податкового органу стосовно практики судів першої та апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки, по-перше, у відповідності до ст. 242 КАСУ, суд враховує висновки щодо застосування права, викладені в постановах Верховного Суду, по-друге, обставини, викладені у наведених справах не є тотожними обставинам цієї справи, оскільки в даній справі мова йде про нарахування боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску після  проведення державної реєстрації припинення позивачем підприємницької діяльності.
Крім того, судом першої інстанції враховані висновки Верховного Суду у постанові №816/2042/16 від 13.02.2018, позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у Постанові від 06 листопада 2018 року про те, що розд. VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI не скасовує взагалі обов`язків платників єдиного внеску, а лише на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану дає можливість не виконувати обов`язки, визначені у ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI.
Відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями  308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 200/5707/19-а залишити без змін.
Повне судове рішення складено 03 березня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                      Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                                  Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                           І.Д. Компанієць