Єдиний унікальний номер 233/3676/19
Номер провадження 22-ц/804/153/20 

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22 січня 2019 року
          
м. Бахмут 

справа  № 233/3676/19

провадження  № 22-ц/804/153/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого  Хейло Я.В.,
суддів   Корчистої О.І., Тимченко О.О.
при секретарі Ситнік Д.Л.

учасники справи:

позивач   
Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ»

відповідач 
ОСОБА_1 
Представник відповідача
ОСОБА_2 

третя особа
Виконавчий комітет Дружківської міської ради Донецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2019 року по цивільній справі  № 233/3676/19 
за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , третя особа Виконавчий комітет Дружківської міської ради Донецької області, про переукладення договору та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання (суддя Каліуш О.В.), ухваленого в приміщенні суду в м.Костянтинівка Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ» (далі – ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ») звернулось до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Виконавчий комітет Дружківської міської ради Донецької області, про переукладення договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 22 березня 2012  року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та  ОСОБА_1   було укладено Договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 03.04.2012 р. у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1056 (далі - Договір), згідно з яким в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 9,56 умовних кадастрових гектарів, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДН № 0173843, виданого 31.08.2000 року Костянтинівською районною державною адміністрацією. Цього ж дня, 22 березня 2012 року, Актом приймання-передачі земельної частки (паю) до Договору ОСОБА_1 передав, а ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» прийняло в володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 9,56 умовних кадастрових гектарів, що розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом.
За пунктом 2.3 Договору встановлено двадцятирічний строк його дії, тобто по 03.04.2032 року.
В подальшому позивачу стало відомо про факт виділення в натурі відповідачем земельної ділянки площею 7,9538 га, якій було присвоєно кадастровий номер 1422483900:40:000:0020 та яка на сьогоднішній день фактично використовується позивачем на підставі укладеного договору орендної земельної частки (паю) від 22.03.2012 року.
Відповідач ОСОБА_1 порушив норми, закріплені чинним законодавством та безпосередньо договором оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року щодо виконання останнім обов`язку повідомити та в подальшому переукласти договорі з ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» після виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), чим було грубо порушені права позивача як орендаря. 
Посилається на пункт 3.1 Договору оренди, ч.5 ст.31 Закону України «Про оренду землі» та зазначає, що ОСОБА_1 не повідомив ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про отримання ним правовстановлюючого документа, що підтверджує його право власності на земельну ділянку кадастровий № 1422483900:40:000:0020, чим порушив вимоги договору та діючих нормативних актів та безпосередньо права позивача, як орендаря та фактичного користувача земельної частки (паю), яка була виділена відповідачем у земельну ділянку. 
Отже, під час укладення договору оренди земельної частки (паю) ОСОБА_1 вчинив волевиявлення щодо укладення договору оренди земельної частки (паю) строком на 20 років та правових наслідків подальшої реалізації ним права на виділ земельної ділянки – переукладення договору оренди землі із орендарем, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю). 
Проте, відповідач протиправно вчинив односторонню відмову від взятого на себе зобов`язання з переукладення договору оренди, чим порушив права та законні інтереси позивача, як належного орендаря та користувача земельної ділянки.

Позивач просив визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року на договір оренди землі на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю).

Зустрічний позов відповідача ОСОБА_1 мотивовано тим, що після виділення земельної частки (паю) в натурі сертифікат про право на земельну частку (пай) є недійсним, та у разі відсутності домовленості сторін про його переукладання, договірні відносини щодо оренди земельної частки (паю) припиняються шляхом визнання судом вказаного договору розірваним. 
Уточнивши позовні вимоги, просив розірвати договір оренди земельної частки (паю), укладений між сторонами  22.03.2012 року. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2019 року позовні вимоги ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» задоволено.
Визнано переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки 1422483900:40:000:0020, площею 7,9538 га) на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), починаючи з дати державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 1422483900:40:000:0020, площею 7,9538 га, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - з 12 квітня 2018 року, зазначивши:
- в п.1.1 договору предметом договору земельну ділянку розміром 7,9538 га кадастровий номер 1422483900:40:000:0020, яка розміщена на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області, в тому числі за складом угідь: рілля 7,9538га, сіножатні -0,0000га; пасовища – 0,0000 га;
- виклавши абз.1 п.2.2 договору в такій редакції - «за користування зазначеною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату (в розрахунку на одну земельну ділянку) в розмірі 9647,06 грн. (дев`ять тисяч шістсот сорок сім грн. 06 коп.). Починаючи з 01.01.2019 року розмір орендної плати (в розрахунку на одну земельну ділянку), відповідно до умов чинного законодавства з урахуванням індексації орендної плати складає 16746,00 грн. (шістнадцять тисяч сімсот сорок шість грн. 00 коп.)»;
- виклавши абз. 1 п. 2.3 договору в такій редакції – «договір укладено сторонами терміном на 20 років. Загальний строк оренди обчислюється з моменту реєстрації договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між орендарем та орендодавцем, а саме з 03.04.2012 року»;
- виключивши абз.6 п.2.3 договору, та п.п.4 абз.1 п.3.1 договору;
- змінивши по всьому тексту договору слова «земельна частка (пай)» у відповідних відмінках на «земельна ділянка» у відповідних відмінках.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.
В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання відмовлено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» суд першої інстанції виходив з того, що своєю заявою від 24.04.2018 року ОСОБА_1 висловив намір про відмову від договору в односторонньому порядку та про відмову від переукладення договору, що суперечить умовам укладеного договору та положенням Закону України «Про оренду землі».
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що  питання  його розірвання було предметом обговорення сторін договору, а також доказів на підтвердження істотності змінених обставин.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Просив оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права. 

Посилаючись  на ст. 321, ч.2 ст.792 ЦК України, частини 2-4 ст.31, ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі», ст. 125 ЗК України, п.17 Перехідних положень ЗК України, п.8 ППВСУ  від 16 квітня 2017 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», наказ Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року №5,  зазначив, що з часу отримання відповідачем права приватної власності на земельну ділянку він набув статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим.

Крім того, висновки суду першої інстанції щодо первісного позову ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про його задоволення не відповідають приписам діючого законодавства та практиці Верховного Суду України та Верховного Суду, зокрема Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року у справі №484/4135/18 зробив висновок, що за аналогічних обставин переукладення договору можливе лише за волевиявленням власника вже земельної ділянки, крім того зазначивши, що способом захисту є саме розірвання договору оренди земельної частки (паю).

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому представник товариства зазначив, що суд першої інстанції аналізуючи положення закону дійшов правильного висновку щодо імперативності положень абзацу 2 Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі», наслідком чого є прийняте законне та обґрунтоване рішення, яке просив залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Третьою особою Виконавчим комітетом Дружківської міської ради Донецької області відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача - ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» адвокат Гнатенко Ю.Є. в судовому  засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Ружицький В.В. в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги повністю підтримав та просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с. 216)

Представник третьої особи Виконавчого комітету Дружківської міської ради Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с. 217)

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

22 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» було укладено Договір оренди земельної частки (паю) (далі – Договір) відповідно до п.п.1.1, 2.2, 2.3 якого орендодавець ОСОБА_1 передає, а орендар приймає у володіння та користування (оренду) земельну частку (пай), яка належить ОСОБА_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДН №0173843, розміром 9,56 умовних кадастрових га, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, терміном на 20 років. (а.с.9-11)

Сторони узгодили розмір орендної плати – 9647,06 грн. та її виплату один раз на рік – грудень поточного року (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору, ОСОБА_1 зобов`язався протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово повідомити про це орендаря.

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), Договір оренди землі переукладається на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою Сторін. Договір оренди переукладається Сторонами за Договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії Договору оренди допускається у випадках, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно з позначкою у Договорі, його зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської с/р за №1056 від 03 квітня 2012 року за підписом посадової особи ОСОБА_3 , скріплено печаткою Миколайпільської с/р, що відповідає Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119.

22 березня 2012 року сторонами підписано Акт приймання – передачі земельної частки (паю) відповідно до умов укладеного договору оренди від 22.03.2012 року. (а.с.11)

На підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати на користь ОСОБА_1 позивачем надано копії платіжних документів: від 13.04.2012 року (а.с.13), від 19.12.2012 року (а.с.14), від 25.07.2013 року (а.с.15), від 12.12.2013 року (а.с.16), № 85234 від 31.07.2014 року (а.с.17), №1246 від 28.01.2015 року (а.с.18), № 4393 від 20.04.2015 року (а.с.19), № 5676 від 29.07.2015 року (а.с.20), №7856 від 22.12.2015 року (а.с.21), №32681 від 16.08.2016 року (а.с.22), №42275 від 25.10.2016 року (а.с.23), №2433 від 17.01.201 року (а.с.24), № 7234 від 26.04.2017 року (а.с.25), №22705 від 19.12.2017 року (а.с.26), №12082 від 24.10.2017 року (а.с.27), № 1610 від 30.06.2017 року (а.с.28), №15191 від 07.06.2018 року (а.с.29), №23685 від 24.10.2018 року (а.с.30), №32806 від 21.12.2018 року (а.с.31, від 22.03.2019 року. (а.с.33)

З довідки ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» від 31.07.2019 року № 1143-2 вбачається, що земельна ділянка, визначена з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування згідно з схемою поділу земель колективної власності КСП «Дружківський», розташована на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області, та передана у користування ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної частки (паю), укладеного 22.03.2012 року та зареєстрованого 03.04.2012 року у книзі записів реєстрації договорі оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1056, обробляється Товариством. На даній земельній ділянці засіяно соняшник. (а.с.45)

Відповідно до розпорядження Голови Костянтинівської райдержадміністрації від 07 грудня 2017 року № 406 (а.с.83 зворот), ОСОБА_1 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) у зв`язку з заміною сертифікату серія ДН № 0173843 на право на земельну частку (пай) на правовстановлюючий документ на земельну ділянку із земель КСП «Дружківський», орієнтовною площею 9,72 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

12 квітня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0020 площею 7,9538 га, яка розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.12).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» суд першої інстанції виходив з того, що своєю заявою від 24.04.2018 року ОСОБА_1 висловив намір про відмову від договору в односторонньому порядку та про відмову від переукладення договору, що суперечить умовам укладеного договору та положенням Закону України «Про оренду землі».

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що  питання розірвання договору було предметом обговорення сторін договору, а також не надано доказів на підтвердження істотності змінених обставин.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно із ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач уклав договір оренди з ОСОБА_1 як з власником сертифікату на право на земельну частку (пай). Вказаний сертифікат вважався правовстановлюючим документом при реалізації відповідачем права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства та був дійсним до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та отримання ОСОБА_1 права власності на землю, що відповідає пункту 17 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено, що   договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 630 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам ст. 7 цього Кодексу.

У пункті 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322 визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

У абзаці 5 пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акту на право приватної власності на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

З часу отримання особою державного акту на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК України про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акту на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Проте, як встановлено судом, волевиявлення власника земельної ділянки на переукладання договору відсутнє.
Враховуючи викладене та обставину, що з часу отримання ОСОБА_1 права приватної власності на землю він набув статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки  (паю)  від  22  березня  2012 року, укладений між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , слід вважати припиненим.

При цьому зміст пункту 2.3 укладеного між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 договору оренди земельної частки (паю) щодо переукладання договору у разі виділення земельної ділянки в натурі не може бути розцінений як примус для власника земельної ділянки і передбачає право, а не обов`язок на переукладення договору оренди.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 27 березня 2007 року в справі № 6-7167св06.

Не можна  також погодитись з висновком суду, що підставою  для переукладення договорів, крім іншого,  є невиконання ОСОБА_1 обов`язку, визначеного пунктом 3.1 Договорів про оренду земельної частки (паю),  згідно з яким він зобов`язався протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово повідомити про це орендаря, оскільки неповідомлення орендаря про набуття орендодавцем права власності на земельну ділянку не впливає на зміну юридичного статусу земельної ділянки та його наслідки.

За таких обставин необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що зміна статусу предмета оренди та орендодавця не передбачена Законом України «Про оренду землі» як підстава для припинення договору оренди, а є підставою для його переукладення на тих самих умовах, що і раніше укладений лише за згодою сторін, яка сторонами договору не досягнута.

Судом першої інстанції не враховано вимоги ст.627 ЦК України, якою передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, наявність волевиявлення учасника правочину на укладання угоди, вільність такого волевиявлення і відповідність його внутрішній волі є необхідною умовою дійсності правочину.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України , наведеним у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13. 

Враховуючи наведене, судом першої інстанції зроблено також  помилковий висновок щодо необґрунтованості зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання договору оренди.

Встановлено, що позивач уклав договір оренди з власником сертифікату на право на земельної частки (паю). Вказаний сертифікат був дійсними до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок та отримання їх власником ОСОБА_4 права власності на землю.

У ст. 321 ЦК України вказано, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322 визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

При відмові орендаря розірвати цей договір та припинити користування земельною ділянкою право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в загальному порядку.

За положеннями частин 2, 3, та 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Враховуючи роз`яснення, викладені у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства  при  розгляді цивільних  справ»,  а також  те,  що  з  часу отримання ОСОБА_1 права власності на землю він набув статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року укладений між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 підлягає розірванню.

Відповідно до абзацу другого розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі», на який ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» посилається у відзиві на апеляційну скаргу, після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», крім іншого, зазначив, що суд дійшов правильного висновку, що вказана норма є імперативною і з її змісту не вбачається, що переукладення договору оренди землі є правом, а не обов`язком. Крім цього, укладення договорів оренди земельної частки (паю) на 20 років підтверджує волевиявлення ОСОБА_1 , яке відповідає його внутрішній волі. Проте суд апеляційної інстанції відхиляє цей аргумент відзиву, оскільки він є необґрунтованим і фактично зводиться до помилкового тлумачення вищенаведених правових норм.

Питання, яка правова норма підлягає застосуванню до правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, вирішує суд під час ухвалення рішення відповідно до вимог статті 264 ЦПК України.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції повністю, по справі слід ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та  задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання договору оренди.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частини 1, 2, 6 цієї статті передбачають, що судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року встановлено у розмірі 1921 грн. 00 коп.
Відповідно до п/п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» сплачено судовий збір у розмірі 1921 гривень 00 копійок, що з врахуванням висновку апеляційного суду про відмову у задоволенні позову ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» не компенсуються за рахунок відповідача. (а.с. 1)

Відповідачем ОСОБА_1 за подання зустрічного позову сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с. 70), та за подання апеляційної скарги на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2019 року сплачено судовий збір у розмірі 4034, 10 гривень.

Враховуючи висновок апеляційного суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 та його апеляційної скарги, судові витрати, понесені ОСОБА_1 у загальному розмірі (768,40 грн + 4034,10 грн) 4802 гривні 05 копійок підлягають стягненню з ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до  ОСОБА_1 про переукладання договору оренди відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної частки (паю) задовольнити.

Розірвати договір від 22 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» (ЄДРПОУ 34626750), про оренду земельної частки (паю) розміром 9,56 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований 03 квітня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1056.    

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» (ЄДРПОУ 34626750) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 05 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту повного судового рішення.

Головуючий               Я.В. Хейло    

Судді:                 О.І. Корчиста 

          О.О. Тимченко