Справа № 425/3587/19 
Провадження № 33/810/11/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участі:
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника адвоката Малика Д.О.

розглянувши «03» лютого 2020 року у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката Малика Д.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_2 , 2012 р.н., працюючого монтером шляху ПАТ «Українська залізниця» в м. Рубіжне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 січня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 січня 2020 року громадянина  ОСОБА_1  визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 гривні 20 копійок.

У постанові суду зазначено, що 10.10.2019 р. о 05:00 год., в м. Рубіжне, по вул. Визволителів, 51, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21083 ДНЗ НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря ОСОБА_3 КНП РЦМЛ, м. Рубіжне, вул.. Студентська, 19, висновок лікаря № 168, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягається до відповідальності- ОСОБА_1 - адвокат Малик Д.О., порушує питання про скасування оскаржуваної постанови суду та просить закрити провадження у справі на підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування зазначає, що постанова місцевого суду була винесена з порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначив таке:
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вказав що того дня посварився з дружиною, залишив автомобіль біля магазину «Семерочка», вжив спиртні напої. До цього був тверезий. Розпочав сварку з таксистом, через те що в нього зникли документи. Крім того після сварки таксист викликав працівників поліції, які приїхавши склали матеріали про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Допитані під час слухання свідки, а саме ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив що він бачив що до зупинки біля магазину «Семерочка» під`їхав автомобіль, однак марку і модель він не пам`ятає, та і водія він відразу не впізнав. Однак вказав що водій був у стані алкогольного сп`яніння, але за якими ознаками він це побачив останній не суду не зміг пояснити. Також ОСОБА_4 пояснив суду, що прибувши за викликом таксиста працівники поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів не проводили, навіть пройти такий не пропонували, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складали. Свідок ОСОБА_5 надав суду аналогічні покази.
Також адвокат звертає увагу на те, що при дослідженні в суді першої інстанції відео долучених до матеріалів даної судової справи робітниками патрульної поліції - чітко видно лише спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , з відеозапису проглядається лише те, що ОСОБА_1 стоїть біля транспортного засобу коли транспортний засіб стояв, а не рухався. Також сторона захисту зауважує, що судом першої інстанції взагалі не враховані багато хвилинні пояснення ОСОБА_1 про те, що не він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апелянт вказує, що висновки місцевого суду про керування Гри ОСОБА_6 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння не ґрунтуються на належних доказах та не спростовують версії сторони захисту, щодо обставин події. Вважає, що не є належними доказами у даному випадку рапорт працівника патрульної поліції, а також письмові пояснення свідків, так як вказані пояснення працівниками поліції було надиктовані свідкам, а також не було викликано та не допитано поліцейських, які складали матеріали правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника та особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника. про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та про наявність підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, для закриття провадження у справі, апеляційний суд дійшов до наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, а саме: показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , допитаних судом першої інстанції; висновки про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 168 від 10.10.2019; DVD-диск з записами нагрудних камер патрульних поліцейських. 

Крім того, досліджений апеляційним судом протокол про адміністративне правопорушення БД №192001 від 10.10.2019 (а.с.2) свідчить про те, що 10.10.2019 р. о 05:00 год., в м. Рубіжне, по вул. Визволителів, 51,водій ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21083 ДНЗ НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря ОСОБА_3 КНП РЦМЛ, м. Рубіжне, вул.. Студентська, 19, висновок лікаря № 168, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Як зазначено у протоколі, сам водій ОСОБА_1 вказав, що вину визнає та підписав цей протокол без будь-яких зауважень або заперечень. При цьому в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що дійсно протокол про адміністративне правопорушення підписано ним.
Стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 також об`єктивно підтверджується висновком «Рубіжанської центральної міської лікарні», щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 168 від 10.10.2019 (а.с.3), відповідно до якого, ОСОБА_1 , 10.10.2019 р. о 06:15 год., перебував у стані алкогольного сп`яніння та цей факт не оспорюється стороною захисту. Сам ОСОБА_1 апеляцційному суду пояснив, що перед приїздом патрульних поліцейських у магазині вжив 0,5 л. горілки.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, які містяться у одинадцятьох файлах на DVD диску, долученого до матеріалів справи (а.с.10), відповідно до яких, 10.10.2019 р., приблизно, о 05:00 год., патрульні поліцейські на автомобільній стоянці спілкуються з ОСОБА_1 та чоловіком (як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_7 ), який зазначає, що він перебував у своєму автомобілі, помітив, як ОСОБА_1 , керуючи ТЗ, при паркуванні контактував своїм автомобілем, а саме бампером, з його, від вказаного контакту на автомобілі залишився слід. Після чого ОСОБА_1 , зі слів ОСОБА_7 , перепаркував свій автомобіль, вийшов із за керма та пішов до кіоску, де купив пива. ОСОБА_1 суперечить свідку події та поліцейським, зазначає, що не перебував за кермом. Поліцейські просять ОСОБА_1 пред`явити свої документи, але той зазначає, що його документи вдома, документи, що були наявні в автомобілі, забрав той водій, який керував даним ТЗ (оскільки ОСОБА_8 пояснював, що автомобілем не керував). Потім з`являється інший свідок, який працює черговим на ринку (як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 ), та повідомляє, що бачив обставини даної події. ОСОБА_1 патрульні поліцейські пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що останній повідомляє, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. О 05:19 год. ОСОБА_1 зізнається поліцейським, що він дійсно керував автомобілем, він приїхав купити сигарети, оскільки далеко мешкає відео файлу №20191010120805000163 від 10.10.2019 з часом зйомки 05:18:34 – 05:19:52. О 05:27 год. патрульні поліцейські повідомляють ОСОБА_1 , що в нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, що  ОСОБА_1 не заперечує та йому пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ або в медичному закладі, ОСОБА_1 , погоджується на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні відео файлу № 20191010120820000165 від 10.10.2019 з часом зйомки 05:27:25 – 05:27:58. Відео зафіксовано, що ОСОБА_1  має змазане мляве, порушене мовлення та порушену координацію рухів, що судом розцінюється як ознаки алкогольного сп`яніння. Патрульні поліцейські доставляють ОСОБА_1  до лікарні, де останній проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння. За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1  за допомогою газоаналізатора «Drager», у останнього встановлено алкогольне сп`яніння на рівні 2,16% відео файлу №20191010121235000174 від 10.10.2019 з часом зйомки 06:12:44 – 06:15:35. Після медичного огляду, на вулиці, ОСОБА_1 поліцейські ознайомлюють з правами та складають відповідні матеріали, ОСОБА_8 намагається домовитись з поліцейськими - «вирішити питання», пропонуючи 6000 грн. про, що слушно вказано у постанові суду першої інстанції.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено в роз`яснюючих положеннях, які містяться в абзацах третьому та четвертому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 січня 2020 року, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції вважає правильним посилання, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним правопорушення, на покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , оскільки вони не є зацікавленими особами у даній справі та будь-яких підстав обумовлювати ОСОБА_1 не встановлено, що також підтвердив сам ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду. Отже доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є неспроможними.
Доводи апелянта про те, що з відео файлів вбачається тільки спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції, а не коли він рухався на ТЗ не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються показами вказаних свідків, оскільки працівники патрульної поліції були викликані після того, як ОСОБА_1 в`їхав у водійські двері ОСОБА_4 .. Тому рух працівники патрульної поліції не мали змогу зафіксувати момент скоєння ДТП, а лише приїхали на виклик за фактом скоєння правопорушення.
Порушення процедури проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на що вказував захисник під час апеляційного розгляду, судом не встановлено, а посилання захисника на неправильне написання у процесуальних документах прізвища водія ОСОБА_1 – « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_1 », суд апеляційної інстанції розцінює як технічну помилку, та цей факт не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини саме ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Таким чином суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення. 

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Малика Д.О. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.01.2020 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 Дмитра Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1  ст.130 КУпАП – залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                В.В. РУДЕНКО