ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року 
Київ
справа №127/26251/15-а
адміністративне провадження №К/9901/29812/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року (суддя Прокопчук А.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року (судді: Сапальова Т.В., Боровицький О.А., Матохнюк Д.Б.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
У вересні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з клопотанням про накладення на керівника виконавчого комітету Вінницької міської ради, відповідального за виконання постанови, штрафу в розмірі від 10 до 30 мінімальних заробітних плат (14500 грн 43500 грн), половину суми штрафу - стягнути на користь позивачів, відповідно до частин другої та четвертої статті 267 КАС України (чинного на час подання клопотання).
Заява обґрунтована невиконанням суб`єктом владних повноважень постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року, якою визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо невиконання пункту 11 Положення про порядок обстеження стану житлових будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання житлових будинків і житлових приміщень непридатними для проживання, затвердженого поставною Міністрів Української РСР від 26 квітня 1984 року № 189; зобов`язано виконавчий комітет Вінницької міської ради розглянути на найближчому засіданні виконавчого комітету Вінницької міської ради питання про використання приміщень квартир АДРЕСА_1 в інших цілях або про знесення та прийняти відповідне рішення.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання.
Постановляючи ухвалу суди мотивували рішення тим, що питання про виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року, після погодження усіма візуючими особами, було винесено на чергове засідання виконавчого комітету Вінницької міської ради, про що прийняте відповідне рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1979 від 25 серпня 2016 року,      а 17 серпня 2016 року виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся із заявою про встановлення нового строку для подання      звіту про виконання рішення суду у справі.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги  
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року та задовольнити клопотання позивачів в порядку частин  другої та четвертої статті 267 КАС України.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу вказували на те, що суди неправильно тлумачили норми частин  другої та четвертої статті 267 КАС України у зв`язку з чим допустили порушення, які призвели до помилкового вирішення справи.
Позиція інших учасників справи 
Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надав. 
Рух касаційної скарги 
Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України ухвалою від 03 квітня  2017 року відкрив касаційне провадження на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року.
Касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (суддя-доповідач) Шарапа В.М., (судді) Бевзенко В.М., Данилевич Н.А.
За результатом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Загороднюк А.Г. (суддя-доповідач), (судді) Єресько Л.О., Соколов В.М.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо невиконання пункту 11 Положення про порядок обстеження стану житлових будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання житлових будинків і житлових приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Міністрів Української РСР від 26 квітня 984 року № 189 та зобов`язано виконавчий комітет Вінницької міської ради розглянути на найближчому засіданні виконавчого комітету Вінницької міської ради питання про використання приміщень кварти АДРЕСА_1 в інших цілях або про знесення та прийняти відповідне рішення. Зобов`язано виконавчий комітет Вінницької міської ради в місячний строк з дня набрання постанови законної сили подати до суду звіт про її виконання.
17 серпня 2016 року виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою, відповідно до положень частини другої статті 267 КАС України про встановлення нового строку для подання      суду звіту про виконання постанови у термін до 60 днів (т. 1 а. с. 169).
05 вересня 2016 року позивачі звернулися до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про накладення штрафу на керівника виконавчого комітету Вінницької міської ради в порядку статті 267  КАС України.
На виконання судового рішення у справі 06 вересня 2016 року виконавчий комітет Вінницької міської ради направив звіт про виконання постанови Вінницького міського суду від 22 квітня 2016 року, а      також рішення, прийняте виконавчим комітетом Вінницької міської ради      25 серпня 2016 року за № 1979 (т. 1 а. с. 184-185).
Позивачі стверджують про недотримання відповідачем строку подання звіту про виконання рішення суду, визначеного постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року, як підставу накладення штрафу,
Релевантні джерела права й акти їх застосування. 
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений статтею 267 КАС України ( у редакції до 15 грудня 2017 року).
Відповідно до частини першої статті 267 КАС України  суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 267 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.
Приписами частини четвертої вказаної статті передбачено, що половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Відповідно до частини дев`ятої статті 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Статтею 53  Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Як свідчать матеріали справи, представник виконавчого комітету Вінницької міської ради не був присутній на розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а копія ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року отримана останнім 18 липня 2016 року, що підтверджується матеріалами справи (т. 1 а. с. 161, 231).
17 серпня 2016 року виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про встановлення нового строку для подання      суду звіту про виконання постанови у термін до 60 днів.
Подана суб`єктом владних повноважень заява розглянута не була.      
Згідно з журналом судового засідання від 05 вересня 2016 року розгляд заяви про встановлення нового строку для подання      звіту про виконання постанови суду відкладено до 21 вересня 2016 року у зв`язку з неявкою представника заявника (т. 1 а. с. 189).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2016 року      заява виконавчого комітету Вінницької міської ради про встановлення нового строку для подання      звіту про виконання рішення залишена судом без розгляду, у зв`язку з поданням звіту про виконання судового рішення. 
Право суду визначити новий строк для подання звіту або накласти штраф на відповідача      встановлено законом для забезпечення виконання рішення суду у випадку відсутності фактичного відновлення порушеного права, а передбачені заходи впливу застосовуються судом з урахуванням дій та/або бездіяльності відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Суди попередніх інстанцій при розгляді даної справи дійшли правомірних висновків про відсутність підстав для застосування до відповідача заходів судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративних справах, передбачених статтею 267 КАС України, оскільки суб`єктом владних повноважень  поданий звіт на виконання рішення суду. 
Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеними у заяві, які належним чином перевірені судами попередніх інстанції та зводяться до їх переоцінки. 
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які належним чином перевірені судами попередніх інстанцій. 
Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Верховний Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії» (Віііг Тоща V. Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29).
Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Частиною другою статті 350 КАС України передбачено, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій у цій справі не підлягають скасуванню.
Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року (суддя Прокопчук А.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Загороднюк 

судді                                                                                           Л.О.Єресько 

                                                                                          В.М. Соколов