Ухвала 
       
09 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 754/1492/17 
провадження № 61-19105св19    
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Литвиненко Ірини Вікторівни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого до шлюбних відносин та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
22 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ільницький О. О. подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, в якій, зокрема просив зупинити дію оскаржуваних судових рішень в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та припинення права власності ОСОБА_1 на зазначену частину квартири.
30 жовтня 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року та клопотання про зупинення дії оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                                       від 06 листопада  2019 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького О. О. про розстрочення сплати судового збору задоволено. Розстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 12 992 грн за подання касаційної скарги на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі. 
Відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Деснянського районного суду міста Києва. 
Відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького О. О. про зупинення дії рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 червня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                                       від 06 листопада  2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
25 листопада 2019 року ОСОБА_2 виконала вимоги ухвали суду від 06 листопада 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                                       від 04 грудня  2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 .
Клопотання ОСОБА_2 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду   від 02 жовтня 2019 року задоволено.
20 листопада 2019 року справа № 754/1492/17-ц надійшла до Верховного Суду.
08 січня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Литвиненко І. В., яка обґрунтована тим, що указана суддя, задовольняючи клопотання ОСОБА_2 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду        від 02 жовтня 2019 року на підставі наданих ОСОБА_2 доказів, які є недопустимими, неналежними та недостовірними, не тільки встановила наявність обставин фізичного та психологічного насильства з його боку над ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а й встановила причинно-наслідковий зв`язок цих обставин із дією постанови Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, предметом розгляду якої є спір про поділ майна, набутого у шлюбі та набутого у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а не правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством, тобто вийшла за межі власних повноважень.
Крім того, одним із доводів заяви про відвід є те, що касаційна скарга ОСОБА_2 не містить жодного посилання та обґрунтування неправильного застосуванням норм матеріального та/або процесуального права, тому Верховний Суд безпідставно відкрив касаційне провадження за її касаційною скаргою.
Також підставою для відводу ОСОБА_1 зазначив те, що двоюрідна сестра чоловіка судді-доповідача Литвиненко І. В . - Пустовая О. В. є начальником відділу Головного слідчого управління МВС України, що підтверджується її декларацією за 2018 рік, а також має сина, медичне забезпечення якого за посадою здійснюється педіатричним відділенням Центральної поліклініки МВС України, керівником якого є відповідач ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що суддя-доповідач Литвиненко І. В. є упередженою і такою, що не зможе забезпечити об`єктивного судового розгляду справи, порушуватиме його право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а ухвалене за наслідками такого розгляду рішення не буде законним та обґрунтованим.
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Литвиненко І. В., суд виходить із наступного.
У відповідності до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у                      результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;  є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин,                           встановлених статтею 37 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 
Незгода сторони з  процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про  відвід              судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить                  висновку про його обґрунтованість. 
Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і  визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Литвиненко І. В. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді. 
Доводи заявника про те, що суддя Литвиненко І. В. безпідставно відкрила касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та зупинила за її клопотанням дію постанови Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, Верховний Суд відхиляє, оскільки вони зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями судді, що у розумінні статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.
Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).
Аналіз заяви про відвід судді-доповідача Литвиненко І. В. підтверджує, що в ній викладено, зокрема незгоду із процесуальним рішенням судді, і не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді-доповідача.
Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_1  відводу судді-доповідача Литвиненко І. В., тому у відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді,  визначеному у порядку,  встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді-доповідача Литвиненко Ірини Вікторівни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого до шлюбних відносин та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Заяву про відвід судді-доповідача Литвиненко Ірини Вікторівни передати для вирішення іншому судді.  
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                         І. В. Литвиненко
 
                                                                                              В. С. Висоцька
 
                                                                                              І. М. Фаловська