Справа № 442/3514/19                        Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/1987/19                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

               28 грудня 2019 року                                  м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, 

                            в с т а н о в и л а: 
У травні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в якому просив поділити між ним та відповідачем спільно нажите ними під час шлюбу майно на загальну суму 759196 грн., присудивши йому (позивачу) приміщення, вартістю 170000 грн., яке складається з нежитлового та житлового приміщень, загальною площею 339,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташоване на земельній ділянці, площею 0,1475 га, та автомобіль марки «Джип Нісан», вартістю 130000 грн., а всього, загальною вартістю 300000 грн.;
а відповідачу  ОСОБА_2  присудити  приміщення торгового павільйону, загальною площею 42,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і розташоване на земельній ділянці, площею 0,0150 га, вартістю - 40816 грн.; приміщення-магазин та житлове приміщення, загальною площею 280,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 157824 грн.; житловий будинок, загальною площею 114 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 160484 грн.; земельну ділянку, площею 0.15 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 72000 грн., та автомобіль марки «Фолькваген Т-4», 2001 року випуску, вартістю 100000 грн., а всього на загальною вартістю 459196 грн.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для виконання вимог ч.4 ст.177 ЦПК України - сплати судового збору за вимоги майнового характеру у розмірі 6823 грн. 56 коп., враховуючи те, що при поданні позовної заяви він сплатив судовий збір лише у розмірі 768 грн. 48 коп. 
27.05.2019 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву-клопотання (а.с.19), в якій просив зменшити розмір судового збору до розміру, який він сплатив при поданні позовної заяви. 
Заявляючи клопотання про зменшення розміру судового збору, просив врахувати його скрутне матеріальне становище, оскільки він є інвалідом 3 групи і отримує пенсію по інвалідності, на підтвердження чого долучив копію пенсійного посвідчення (а.с.20).
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв`язку невиконанням ним вимог вказаної вище ухвали щодо сплати судового збору за подання позовної заяви.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що підстав для зменшення розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання позовної заяви, немає, оскільки згідно довідки №1277/1 від 30.05.2019 року, виданої управлінням ПФУ Дрогобицького об`єднаного управління ПФУ, ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по травень 2019 року отримав пенсію в розмірі 27364 грн. 17 коп., а згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач є фізичною особою - підприємцем, тобто самозайнятою особою, відтак, повних відомостей про свій дохід суду не надав. 
Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить її скасувати, оскільки вважає, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що на підтвердження свого матеріального становища надав довідку про дохід, який він отримує у вигляді пенсії в розмірі 1452 грн. в місяць, однак, суд дійшов, на думку апелянта, необґрунтованого висновку про наявність у нього ще іншого доходу, як фізичної особи-підприємця.
Вважає, висновок суду про повернення позовної заяви передчасним, оскільки суд не роз`яснив, які ще документи він повинен подати на підтвердження свого майнового стану для вирішення питання зменшення розміру судового збору.
Крім того, апелянт вважає, що суд неправильно визначив розмір судового збору, оскільки він заявляє свої вимоги лише на майно, вартістю 300000 грн., а суд виходив із вартості всього майна, яке підлягає поділу за його позовом. 
Також звертає увагу, що, відмовивши у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору, суд відразу вирішив питання повернення позовної заяви, не надавши апелянту можливість відреагувати на позицію суду щодо відмови в задоволенні заявленого клопотання. 
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, передбачене п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 цього Кодексу без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.12.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 28.12.2019 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Статтею 175 ЦПК України визначені загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви.
Так, зокрема, частиною четвертою статті 175 ЦПК України передбачено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
За вимогами частини четвертої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Частинами першою - третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд за клопотанням сторони може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, враховуючи майновий стан сторони, зокрема, у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Аналогічна за змістом норма закону щодо права суду звільнити сторону від сплати судового збору в передбаченому законом порядку, враховуючи майновий стан сторони, закріплена у частинах першій та третій статті 136 ЦПК України.
В пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції дотримався наведених вище норм процесуального закону і правильно визначив ставку судового збору в розмірі 7591 грн. 96 коп., який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом, оскільки позивач просив поділити між ним та відповідачем майно, вартістю 759196 грн. 
Правильним є й висновок суду про відмову у задоволенні клопотання позивача про зменшення розміру судового збору до 768 грн. 40 коп., тобто до розміру, який позивач сплатив при поданні позовної заяви, оскільки, маючи у власності декілька об`єктів нерухомого майна (а.с.11, 12, 13) та заявляючи вимоги про поділ нерухомого та рухомого майна, загальною вартістю 759196 грн., яке він вважає спільною сумісною власністю, колегія суддів вважає, що майновий стан позивача дозволяє йому сплатити судовий збір у визначеному судом розмірі, оскільки пенсія, яку отримує позивач і відомості про яку подає суду, є лише одним із джерел його доходу.
Доводи апелянта про те, що суд не дав йому можливості «відреагувати» на позицію суду щодо вирішення заявленого ним клопотання, є також безпідставними з огляду на наступне.
Частиною третьою статті 177 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.
Отже, відповідно до вимог ч.3 ст.177 ЦПК України, звертаючись до суду з позовною заявою та свідомо сплачуючи судовий збір за подання позовної заяви у меншому розмірі, ніж визначено Законом України «Про судовий збір», та не маючи передбачених законом підстав для звільнення від сплати судового збору, позивач повинен був разом із позовною заявою подати до суду клопотання про зменшення розміру судового збору, а тому суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання позивача про зменшення розміру судового збору, яке він подав уже після залишення позовної заяви без руху, дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви позивачу, оскільки відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в той час як за вимогами ч.6 ст.185 цього Кодексу, у разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.
Отже, процесуальним законом не передбачено обов`язку суду повторно залишати позовну заяву без руху, оскільки повернення позовної заяви з наведеної вище підстави не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду з позовною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Таким чином, правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 немає, оскільки при вирішенні даного питання судом не допущено порушень норм процесуального закону, який його регулює, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 28 грудня 2019 року. 

Головуючий:                                                         Бойко С.М. 

Судді:                                                                         Мікуш Ю.Р.         

                                                                               Савуляк Р.В.