ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1353/19  Номер провадження 22-ц/814/536/20	Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,
З участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.,
Представника заявниці адвоката Грущанського В.О.,
Заінтересованої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за заявою  ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року, ухвалене у період часу з 15:54:09 год. до 17:04:43 год. 27 листопада 2019 року під головуванням судді Мороз Т.М.,-

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2019 року заявник ОСОБА_2 звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області з заявою, у якій просила суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , яким заборонити останньому на строк 6 місяців вчиняти наступні ді:
-Перебувати в місці проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-Наближатися на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 , а саме:
а) дитячого садку «Дзвіночок» за адресою: АДРЕСА_2 ;
б) місця реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ;
в) наближатися до місця роботи (без підставних на те причин) за адресою: АДРЕСА_4 ;
г) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
д) вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;
Підстави звернення з заявою вмотивовувала тим, що у період з 14 травня 2016 року по 05 грудня 2017 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 .
05 грудня 2017 року рішенням Козельщинського районного суду у справі №533/1109/17 шлюб між ними розірваний. В березні 2019 року між нею та ОСОБА_1 була спроба примирення, але сімейне життя погіршилося. 
З літа 2019 року спільне проживання колишнє подружжя припинило.
З того часу між ними виникають сварки, які переростають у конфлікти. ОСОБА_1 став агресивним, постійно їй погрожує фізичною розправою та відібранням дитини. Вона постійно зазнає психологічного тиску з боку ОСОБА_1 
19 червня 2019 року ОСОБА_1 наніс їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона звернулася до правоохоронних органів. 
13 жовтня 2019 року на очах у доньки ОСОБА_1  знову були нанесені тілесні ушкодження. За даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування . 15 жовтня 2019 року складений акт з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення, за висновком якого 31 жовтня 2019 року начальником Козельщинського ВП ГУНП в Полтавській області винесено терміновий захисний припис стосовно ОСОБА_1 строком на 10 діб. 

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задоволено частково.
Идано обмежувальний припис, яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 на 2 місяці шляхом:
-заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборони наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, навчання, інших місць відвідування ОСОБА_2 , в тому числі: дитячого садку « АДРЕСА_3 » АДРЕСА_5 ); місця реєстрації ОСОБА_2 – АДРЕСА_6 ; місця роботи (без поважних причин) – АДРЕСА_6 ;
-заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею;
-заборонено вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
В задоволенні і іншій частині заяви відмовлено.

З даним рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.
Вказує на те, що суд передчасно дійшов висновку, що тілесні ушкодження заявниці нанесені саме ним, оскільки по даному факту проводиться досудове розслідування, підозра йому не пред`явлена.
Окрім цього, вказує на те, що такий обмежувальний припис порушує його права на спілкування з донькою, оскільки відповідно до розпорядження Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області №134 від 10 вересня 2019 року йому визначено спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, яким передбачено, що він має забирати та повертати доньку особисто матері. 

Від адвоката Грущанського В.О. , який є представником заявниці, до суду надійшли письмові пояснення в яких висловлені аргументи щодо законності рішення місцевого суду та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 14 травня 2016 по 05 грудня 2017 року, що підтверджується рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2017 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до інформації, що міститься у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 120119170200000307 встановлено, що проводиться досудове розслідування по факту, що 13 жовтня 2019 близько 20 години ОСОБА_2 були нанесені тілесні ушкодження її колишнім чоловіком ОСОБА_1 ..

З висновку експерта № 566 вбачається, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців обличчя, лівої кисті, лівого стегна, правої лопатки, які утворилися від дії тупих предметів (не менш ніж семи ударів) як руками так і ногами сторонньої людини, можливо у вказаний строк і при вказаних обставинах в ухвалі суду і підекспертною, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
З виписки № 1804 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 14 жовтня 2019 року по 22 жовтня 2019 року з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Параорбітальні гематоми. Забій лівої кисті.
15 жовтня 2019 року складено акт з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення, згідно якого вбачається, що під час сварки ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження - вирвані волоси. Постраждала знаходиться на стаціонарному лікуванні, згідно якого зроблено висновок: винести терміновий захисний припис.
31 жовтня 2019 року начальником Козельщинського ВП ГУНП в Полтавській області винесено терміновий захисний припи, згідно якого встановлено наступний захід заборонного припису:  заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 31.10.2019 по 09.11.2019 року.

Задовольняючи вимоги заявниці, суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності реальної загрози вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь, згідно із п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи встановлені місцевими судом обставини та зазначені вище норми матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі.

Щодо доводів про неналежне повідомлення про день та час судового розгляду справи.
Відповідно до вимог ст. 350—5 ЦПК  України  справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.
Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі було відкрито 26.11.2019 року. ( а. с. 51), а розгляд справи призначено на 27.11.2019 року на 15 год.30 хв.
27.11.2019 року до суду надійшла заява представника  ОСОБА_1  адвоката Григораш Р.В.  про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. 
Таким чином, враховуючи той факт, що представник позивача завчасно дізнався про день та час судового розгляду справи, розгляд справи без участі зацікавлених осіб не є підставою для висновку про порушення місцевим судом норм процесуального права.

Оскільки апелянт не приймав участь у розгляді справи, апеляційний суд відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України приймає до уваги письмові докази, долучені ним до апеляційної скарги: характеристику, відповідь Козельщинського відділення поліції, розпорядження в.о.голови Козельщинської РДА Полтавської області №134 від 10 вересня 2019 року, яким визначений способи і порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дітей (а.с.74-76).

Щодо доводів про відсутність підстав для вжиття обмежувальних заходів.
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
У розумінні приписів статті першої ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не мають правового значення мотиви, з яких вчиняється насильство, не є обов`язковою також наявність у діях кривдника ознак адміністративного чи кримінального правопорушення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Проаналізувавши наведені докази у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що надані заявницею є достатніми для підтвердження існування юридичних фактів, з якими Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» пов`язує можливість видачі обмежувального припису, оскільки містять об`єктивні дані вважати наявними факти можливого вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених статтею першою цього Закону.

Доводи апеляційної скарги висновки місцевого суду в частині наявності підстав для встановлення обмежувального припису не спростували. 

Щодо доводів про порушення батьківських прав.
Враховуючи, що в справі йдеться у тому числі і про захист малолітньої дитини від негативного впливу внаслідок складних відносин, що склалися між їх батьками, апеляційний суд визнає за необхідне керуватися сталою правовою тезою про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини, зокрема права на гармонійний розвиток, належне виховання і утримання, її життя і здоров`я.

При вирішенні спору щодо дитини у першу чергу мають бути забезпечені інтереси самої дитини, а вже тільки потім - інтереси батьків (ст.7, ст.141, ст.161 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ст.3, ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, параграф 76; рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, параграф 54).
З матеріалів справи вбачається, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом. 
З Розпорядження Козельщинської районної державної адміністрації від 10.09.2019 року вбачається, що було визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом побачення та спільного проведення дозвілля щовівторка та щочетверга з 18.00 до 20.30 год, та в період часу з 11.год другої та четвертої суботи кожного місяця до 18 год наступного дня..
В ці дні батько особисто забирає та особисто повертає доньку ОСОБА_3 матері ОСОБА_2 за місцем проживання останньої АДРЕСА_1 .

Дійсно обмежувальний припис тимчасово ускладнює участь батька у спілкування та вихованні дитини, однак, враховуючи що обмежувальний припис є виключно тимчасовим  заходом, таке тимчасове ускладнення  не можна визнати  непропорційним втручанням у виконання ОСОБА_4 батьківських прав. 

Крім того, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції двомісячний строк встановлення обмежувального припису скінчився. 

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за перегляд рішення в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року,–залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 21 лютого 2020 року.

Головуючий суддя :                                        П.С. Абрамов

Судді:                                                         С.М. Бондаревська 

                                                               Л.І. Пилипчук