Ухвала
17 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 278/907/19
провадження № 61-2865ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Кредитної спілки «Істок» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 серпня 2019 року у складі судді Скітневської О. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у 
складі колегії суддів: Талько О. Б., Коломієць О. С., Шевчук А. М., у справі за 
позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У квітні 2019 року Кредитна спілка «Істок» (далі - КС «Істок») звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
 
Позов мотивовано тим, що 05 червня 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ДКЖ-1071, за умовами якого, ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 65 000,00 грн, строком дії до 05 грудня 2019 року, зі сплатою за користування кредитом 0,001 відсотків річних. Плата за надання кредиту становить 73,01 грн щоденно. Додатковою угодою до кредитного договору сторони погодили, що плата за надання кредиту становить 292,05 грн щоденно.
 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 червня 2018 року між позивачем та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладені окремі договори поруки, за умовами яких кожен з поручителів зобов`язувався нести солідарну з боржником відповідальність перед кредитором у разі порушення кредитних зобов`язань.
 
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в наслідок чого станом на 10 квітня 2019 року у нього виникла заборгованість, позивач просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 109 885,72 грн. 
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
 
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 21 серпня 
2019 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС « Істок» заборгованість за кредитним договором, яка складається: із заборгованості за кредитом у розмірі 4 8581,44 грн, заборгованості із плати за надання кредиту у розмірі 8 818,65 грн, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,55 грн, інфляційних нарахувань у розмірі 1 854,23 грн, 100 відсотків річних у розмірі 23 412,61 грн, штраф - 4 000,00 грн, а всього - 86 667,48 грн.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» заборгованість із плати за надання кредиту згідно з додатковим договором № 1 від 26 грудня 2018 року до договору про споживчий кредит № ДКЖ-1071 від 05 червня 2018 року в сумі 
23 218,24 грн. 
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу КС «Істок» залишено без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області залишено без змін.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
КС «Істок», у якій заявник просив скасувати рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 серпня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав 09 січня 2019 року, що підтверджується копією конверту з апеляційного суду.
 
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Перевіривши наведені доводи та вивчивши надані докази, вважаю, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк поновленню.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання касаційної скарги) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 109 885,72 грн яка станом на 01 січня 
2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00). 
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання касаційної скарги) суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання касаційної скарги), Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання Кредитної спілки «Істок» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити Кредитній спілці «Істок» строк на касаційне оскарження рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 серпня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кредитної спілки «Істок» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 серпня 2019 року у складі судді Скітневської О. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Талько О. Б., Коломієць О. С., Шевчук А. М., у справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      Г. І. Усик