Постанова
Іменем України
 
10 січня 2020 року
м. Київ
справа № 461/7012/16-ц
провадження № 61-4286св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Львівська обласна спілка політичних в`язнів України, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова, у складі судді Мисько Х. М., 
від 04 квітня 2017 року, та постанову Львівського апеляційного суду, 
у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В., 
від 30 січня 2019 року.
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомдо Львівської обласної спілки політичних в`язнів України (далі - Спілка) про визнання позачергової звітно-виборної конференції недійсною.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є головою Франківського районного осередку Львівської обласної Спілка політичних в`язнів України.
Вказував на те, що 29 березня 2014 року була проведена позачергова конференція Спілки,на якій було обрано лише голову Спілки 
ОСОБА_2 , який, закриваючи конференцію, зазначив, що решту керівних органів буде обрано на «проводі».
Вважає, що позачергова конференція Спілкивідбулась з грубими порушеннями абзацу 2 частини першої розділу ІV статуту Спілки. На конференції не було затверджено штатні одиниці бухгалтера, секретаря, редактора часопису, прибиральниці і не були обрані за виключною компетенцією конференції заступники голови, обласна рада та ревізійна комісія, що свідчить про те, що в новообраного голови Спілки не було підстав закривати конференцію. Посилання ОСОБА_2 про обрання інших керівних органів на «проводі» не відповідає положенням статуту Спілки.
Також зазначав, що 10 грудня 2016 року відбулась позачергова конференція Спілки, на якій було затверджено нову редакцію статуту Спілки, проте члени Спілки не мали можливості ознайомитись з нею, при цьому була порушена процедура обрання та призначення керівних органів спілки, що зрештою, на думку позивача, вказує на нелегітимність затвердженої редакції статуту Спілки.
Також, звертав увагу на те, що ОСОБА_2 не мав права організовувати та проводити позачергову конференцію Спілки, яка відбулась 10 грудня 2016 року, оскільки останній не є головою Спілки 
з 14 липня 2015 року. 
Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 14 липня 2015 року №148/6 «Про скасування наказу реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 
від 29 травня 2014 року № 349-Р» взято до відома інформацію про зміни у складі керівних органів Львівської обласної спілки політичних в`язнів України. 
Враховуючи зазначений вище наказ позивач вважає, що ОСОБА_2 не мав законних підстав організовувати і проводити позачергову конференцію 10 грудня 2016 року, приймати та підписувати жодних документів чи договорів. З цих же підстав Західноукраїнське бюро Укрінюрколегії незаконно утримує на своєму рахунку грошові кошти в розмірі                            80 000, 00 доларів США, які заповідав українським політичним в`язням громадянин Австралії ОСОБА_6 .
Посилаючись на наведене, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати позачергову звітно-виборну конференцію Спілки           від 29 березня 2014 року недійсною, яка проведена з грубим порушенням статуту Спілки і Закону України «Про громадські об`єднання»; зобов`язати голову Спілки ОСОБА_2 зробити детальний фінансовий звіт за 2014, 2015, 2016 роки та провести повну інвентаризацію майна і активів Спілки, а матеріали в письмовому вигляді роздати усім головам осередків для ознайомлення спілчан. Також просив, визнати прийняту на конференції від 10 грудня 2016 року редакцію нового статуту Спілки нелегітимною; зобов`язати Спілку прийняти доповнення до статуту Спілки відповідно до Податкового кодексу України у редакції закону «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій» від 17 липня 2015 року № 652-VІІІ; визнати підтвердження повноважень голови, заступників голови, ради Спілки, ревізійної комісії, редактора газети «Нескорені», секретаря і бухгалтера Спілки незаконними. Визнати позачергову конференцію Спілки від 10 грудня 2016 року незаконною і такою, що не має ніяких юридичних наслідків; зобов`язати Західноукраїнське бюро Укрінюрколегії відповідно до заповіту громадянина Австралії ОСОБА_6 від 01 вересня 1996 року передати спадкоємцям - політв`язням Львівщини грошові кошти в розмірі 80 000, 00 доларів США, які зберігаються на її рахунку, рівномірно розділивши відповідно до списку і пенсійних рахунків.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували звернення позивача до обласної ради Спілки або до Конференції щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів Спілки, не надано жодних доказів, що ним подавались заяви, заперечення і скарги на прийняті ними рішення з вимогами їх розгляду з наданням відповідної інформації за результатами розгляду; не надано доказів звернення до керівництва Спілки за допомогою у захисті своїх прав та законних інтересів.
Посилаючись на наведене, суд першої інстанцій виходив з того, що оскільки питання щодо проведення позачергових конференцій, обрання керівного органу Спілки та затвердження статуту носять організаційний характер, ці питання повинні вирішуватись в порядку, передбаченому чинним статутом Спілки, шляхом звернення її члена до вищого керівного органу - конференції Спілки, а в часі між конференціями - обласної Ради Спілки.
Щодо вимоги позивача зобов`язати Західноукраїнське бюро Укрінюрколегії передати політв`язням Львівщини грошові кошти в розмірі 80 000,00 доларів США, які зберігаються на її рахунку, рівномірно розділивши відповідно до списку і пенсійних рахунків, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки згідно з пунктом 2.4 статуту Спілка самостійно й незалежно здійснює права володіння, користування та розпорядження належним їй майном, коштами, майновими та немайновими правами через свої статутні органи в межах їх компетенції, а тому вирішення такого питання до компетенції суду не належить
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 30 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2017 року - без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач звернувся до суду з вимогами, які не можуть бути задоволені в обраний ним спосіб захисту, крім того, він не довів порушення своїх прав та законних інтересів діями відповідача, а тому колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог.
Апеляційним судом також зазначено, що вимога позивача до Західноукраїнського бюро Укрінюрколегії щодо передачі грошових коштів, які зберігаються на його рахунку є безпідставною, оскільки до виключної компетенції конференції, а не суду, належить реалізація Спілкою права власності на майно та кошти. Крім того, Західноукраїнське бюро Укрінюрколегії, до якого позивачем заявлено вимоги, не було залучено до участі у справі як співвідповідач. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2019 року і прийняти нову постанову, якою  визнати недійсною позачергову звітно-виборну конференцію Спілки 
від 29 березня 2014 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної оцінки аргументам апеляційної скарги щодо неправомірності ухваленого у справі рішення районного суду, передчасно погодившись із його висновками. Заявник вважає, що суди не в повній мірі проаналізували статут Спілки в редакції, чинній на момент проведення 29 березня 2014 року конференції Спілки, і не надали належної правової оцінки діям голови Спілки  ОСОБА_2, який грубо порушив положення Статуту та сфальсифікував протоколи конференції та інші документи.
Зі змісту касаційної скарги та доповнень до неї вбачається, що судові рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються позивачем лише в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання недійсною позачергової звітно-виборної конференції Спілки від 29 березня 2014 року, в іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому не підлягають касаційному перегляду Верховним Судом відповідно до положень частини першої статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
У відзиві на касаційну скаргу Громадська організація «Львівська обласна спілка політичних в`язнів України» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, оскаржувані ним судові рішення - без змін, посилаючись на безпідставність її доводів.
Вказує на те, що пунктами 4.4.3 та 4.4.4 статуту Спілки забезпечено право кожному члену Спілки звертатись до її органів з запитаннями та пропозиціями щодо діяльності Спілки, одержувати відповіді, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність керівних органів Спілки, подавати заперечення і скарги на прийняті рішення до обласної ради Спілки, ревізійної комісії, ради старійшин, конференції та вимагати їх розгляду з наданням відповідної інформації за результатами розгляду, а пунктом 4.5.1. статуту зобов`язано  кожного члена Спілки дотримуватись положень статуту. Разом з тим, всупереч зазначеним вище положенням статуту Спілки, позивач не надав суду жодної своєї чи іншого члена Спілки письмової скарги, заяви або звернення до керівних органів Спілки. Вирішення питання, яке за положеннями статуту відноситься до компетенції конференції Спілки, в судовому порядку, не передбачено законодавством України.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 є головою Франківського районного осередку Громадської організації «Львівська обласна Спілка політичних в`язнів України», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією протоколу загальних зборів осередку від 04 березня 2016 року № 8.
29 березня 2014 року була проведена позачергова конференція Львівської обласної Спілки політичних в`язнів України, що підтверджується копією відповідною протоколу.
На момент проведення зазначеної вище конференції був чинний статут Спілки, затверджений зі змінами та доповненнями звітно-виборною конференцією 09 жовтня 2001 року та погоджений Львівським обласним управлінням юстиції 21 липня 2001 року.
Відповідно до пункту І.1 статуту Спілка є добровільною самодіяльною місцевою громадською організацією, яка веде свою діяльність згідно з законодавством України та даним Статутом.
Метою створення та діяльності Спілки є: задоволення і захист прав та інтересів своїх членів, надання всебічної допомоги політичним в`язням і їх родинам, що залишилися у скрутному положенні (пункт ІІ.1 статуту).
Майно та кошти Спілки створюються за рахунок: членських внесків членів Спілки; добровільних грошових внесків членів Спілки; добровільних пожертвувань підприємств, установ, організацій та громадян (пункт V.1 статуту).
У пункті ІІІ.4 статуту закріплений обов`язок члена Спілки дотримуватись статуту Спілки.
Права члена Спілки визначені у пункті ІІІ.5 статуту, а саме: обирати і бути обраним у керівні органи Спілки; приймати активну участь в обговоренні справ та вносити пропозиції в межах діяльності Спілки; бути одночасно членом інших громадських організацій та політичних партій, крім паралельних організацій політичних в`язнів; вийти зі Спілки за власним бажанням.
Розділом ІV статуту визначено структуру Спілки та керівництво її діяльності.
Вищим керівним органом Спілки є  конференція, а в часі між            конференціями - обласна Рада, в яку входять голови районних (первинних) осередків і політична Рада, обрана на звітно-виборній конференції, терміном на чотири роки.
При необхідності проводиться позачергова конференція раніше визначеного терміну.
На конференцію скликаються делегати районних (первинних) осередків. Квоту делегатів встановлює обласна Рада.
Конференція встановлює кількість членів обласної Ради її склад, обирає голову, заступників і членів Ради терміном на чотири роки.
Конференція затверджує штатні одиниці керівництва Спілкою: голова Спілки; бухгалтер; секретар; редактор часопису; прибиральниця.
Конференція обирає ревізійну комісію з трьох чоловік терміном на чотири роки.
До виключної компетенції конференції належить, зокрема: прийняття Статуту, внесення змін та доповнень до нього; обрання голови, заступників, обласної Ради та ревізійної комісії; заслуховування та затвердження звітів про діяльність Ради і ревізійної комісії; реалізація права власності на майно та кошти.
Рішення та ухвали приймаються звичайною більшістю голосів.
Конференція вважається правомірною при наявності 2/3 членів (делегатів) Спілки.
Обласна Рада Спілки: виконує завдання, передбачені статутом Спілки; організовує і контролює виконання рішень і ухвал обласних загальних зборів; розпоряджається коштами та майном Спілки для здійснення завдань, передбачених статутом та інше (пункт ІV.2 статуту).
Повноваження голови Спілки визначені у пункті ІV.5 статуту голова Спілки: входить до складу Ради та керує її роботою; організовує виконання рішень конференції та Ради Спілки; представляє Спілку в державних органах та громадських організаціях; підписує від імені Спілки документи; звітує перед конференцією про проведену роботу; приймає на роботу (та звільняє) штатних працівників; може делегувати частину своїх обов`язків заступникам.
Контроль за фінансовою діяльністю Спілки здійснює ревізійна комісія, яка для цього наділена повноваженнями вимагати від посадових осіб Спілки необхідні їй для здійснення перевірки документи та матеріали (пункт ІV.6 статуту).
Позиція Верховного Суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу.
Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У відповідності до статті 3 Закону України «Про громадські об`єднання» одним із принципів утворення і діяльності громадських об`єднань є самоврядність, що передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом.
Рішення органів управління громадської організації можуть бути перевірені судом на предмет відповідності закону лише у певній частині, зокрема, щодо відповідності форми рішень вимогам закону, порядку прийняття рішень, разом з тим, суд не вправі втручатись у дискреційні повноваження органів управління товариства, підміняючи собою органи управління.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судами встановлено, що причиною для скликання позачергової конференції Спілки 29 березня 2014 року було вирішення питання про звільнення голови Спілки ОСОБА_5 та виключення його із членів Спілки у зв`язку з висловленням йому недовіри й обрання нового голови Спілки. 
За результатами голосування, більшістю голосів присутніх членів Спілки конференція 29 березня 2014 року обрала новим головою Спілки ОСОБА_2
Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_1 не оскаржував прийняті 29 березня 2014 року позачерговою конференцією Спілки рішення (про обрання голови Спілки, делегування своїх повноважень), а просив визнати саму конференцію недійсною, посилаючись на допущення новообраним головою Спілки ОСОБА_2 порушення положень статуту, зокрема, щодо не прийняття конференцією рішень з питань, вирішення яких належить до виключної компетенції конференції Спілки. 
У відповідності до статуту Спілки конференція є вищим керівним органом Спілки, а способом захисту порушених прав та інтересів члена громадського об`єднання може бути визнання недійсними рішень, прийнятих його вищим керівним органом, за умови доведення порушення прав та інтересів позивача внаслідок прийнятого рішення.
З урахуванням наведеного, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання недійсною позачергової звітно-виборної конференції Спілки від 29 березня 2014 року, зазначивши, що підстави для задоволення позовних вимог в обраний позивачем спосіб відсутні, прийнявши до уваги, що позивач не довів факту порушення його прав. 
Доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	       Є. В. Синельников   	
 	       С. Ф. Хопта  	
 	       В. В. Шипович