УХВАЛА 
16 січня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-9948зно18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року, 
встановив:
За вироком Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2004 року  ОСОБА_4 засуджено за: ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі – КК), ч. 1 ст. 185 КК, ч. 1 ст. 396 КК, ч. 1 ст. 263 КК, ч. 2 ст. 145 КК (1960 року), ч. 3 ст. 142 КК (1960 року), ст. 94 КК (1960 року), п.п. «а», «з», «і» ст. 93 КК (1960 року) – на підставі ст.70 КК за сукупністю злочинів  до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків   ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року вирок апеляційного суду щодо  ОСОБА_4 змінено. Постановлено, на підставі ст. 42 КК (1960 року), вважати ОСОБА_4 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 145, ч. 3 ст. 142, ст. 94, п.п. «а», «з», «і» ст. 93 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 43 КК (1960 року) за сукупністю вироків ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить переглянути ухвалу Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року за нововиявленими обставинами.
На обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає про те, що в ухвалі Верховного Суду України відсутні посилання на аркуші справи та посилання про направлення ухвали суду в порядку ч. 3 ст. 388 КПК 1960 року (щодо усунення недоліків за касаційними скаргами захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 ), а також щодо відсутності протоколу судового засідання і фіксування судового розгляду технічними засобами за клопотанням засудженого.
Перевіривши заяву на відповідність вимогам ст. 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), суд касаційної інстанції вважає, що вона подана без додержання положень цього закону з огляду на таке.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: 
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Однак, усупереч наведеним вимогам закону, в заяві, як убачається з її змісту, не міститься обґрунтування з посиланням на невідомі суду на час судового розгляду обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 461 КПК, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. Однак ОСОБА_4 не наводить жодних, доводів, які б свідчили про те, що про вказані ним в заяві обставини він дізнався протягом останніх трьох місяців, враховуючи те, що рішення касаційного суду було постановлено 23 лютого 2006 року.
Відповідно до ст. 467 КПК, суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення.
Так, засуджений у поданій заяві не сформулював своїх вимог з урахуванням положень вищевказаної статті, оскільки просить скасувати ухвалу Верховного Суду України, однак не зазначає, яке рішення Верховний Суд має прийняти у цій справі після скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.
Оскільки заява ОСОБА_4 не оформлена згідно з приписами ст. 462 КПК, то її  слід залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 429, 464 КПК Верховний Суд
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року за нововиявленими обставинами залишити без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог заяву буде повернуто заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                           ОСОБА_3