Постанова                                      
Іменем України
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 333/3655/14-ц
провадження № 61-25538св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М. М. від 16 жовтня 2014 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., 
Дашковської А. В., Кримської О. М., від 27 лютого 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - 
ПАТ «Банк Форум», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовну заяву мотивовано тим, що 12 липня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 37 740 доларів США зі сплатою 
13% річних, строком повернення до 10 липня 2017 року. На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, цього ж дня між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. 
Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, банк просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість, яка станом на 25 квітня 2014 року складала 406 810,88 грн, що еквівалентно 35 733,32 доларів США.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 
2014 року позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь 
ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 406 810,88 грн, що еквівалентно 35 733,32 доларів США.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього та поручителя у солідарному порядку.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 27 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року - 
без змін.
 
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення позичальника та поручителя у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року, ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що заявлений позивачем розмір пені значно перевищує розмір збитків, а тому суди повинні були його зменшити. Крім того, банк пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимог до поручителя, встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України, а тому порука є припиненою. 
 
Відзив на касаційну скаргу 
 
У червні 2018 року від ПАТ «Банк Форум» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому банк посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 05 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
12 липня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 
37 740 доларів США зі сплатою 13% річних, строком повернення 
до 10 липня 2017 року. 
 
На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1  за кредитним договором, цього ж дня між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.
 
У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору станом на 25 квітня 2014 року у позичальника перед банком утворилась заборгованість у розмірі 406 810,88 грн, що еквівалентно 35 733,32 доларів США, яка складається із: 347 075,23 грн, що еквівалентно 30 486,28 доларів США, - тіло кредиту; 31 182,97 грн, що еквівалентно 2 739,04 доларів США, - проценти за користування кредитом; 28 552,67 грн, що еквівалентно 
2 508 доларів США, - пеня.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
 
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
 
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
 
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
 
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
 
У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, врахувавши мету правочину, відносини між сторонами, їх поведінку та обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, установивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язань за кредитним договором 
від 12 липня 2007 року № 0116/07/07-CL, у зв`язку з чим станом на 25 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 406 810 грн, що еквівалентно 35 733,32 доларів США, дійшли обґрунтованого висновку про стягнення цієї заборгованості із поручителя ОСОБА_2 як солідарного із ОСОБА_1 боржника.
 
Доводи касаційної скарги про незастосування судами до пені положень частини третьої статті 551 ЦК України є необґрунтованими, оскільки за його змістом розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір пені (28 552,67 грн) не перевищує розмір заборгованості за кредитним договором та процентами (378 258,20 грн), та за відсутності інших обставин, які мають істотне значення, суди обґрунтовано стягнули пеню у заявленому позивачем розмірі.
 
Посилання в касаційній скарзі на припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України є безпідставними з огляду на таке.
 
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
 
У пункті 4.1 договору поруки, укладеному між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 , зазначено, що порука припиняється: з припиненням зобов`язань за кредитним договором; якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.
 
Так, строк дії кредитного договору сторонами визначено до 10 липня 
2017 року.
 
Однак, використовуючи своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, шляхом направлення 06 березня 2014 року на адресу ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором протягом 30 днів з дня одержання цієї вимоги, яку боржником було отримано 18 березня 2014 року (а. с. 18), банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитними договорами, який настав 18 квітня 2014 року. Із цим позовом банк звернувся до суду 06 травня 2014 року, тобто в межах встановленого пунктом 4.1 договору поруки річного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
 
Посилання на те, що порука припинилася до певних щомісячних платежів також є необґрунтованими.
 
Як убачається з пунктів 1.2, 2.3 кредитного договору позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні кошти до 10 липня 2017 року. Погашення заборгованості сторони визначили у сумі 315 доларів США щомісячно до 20 числа поточного місяця.
 
Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати щомісячно до 20 числа поточного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів розпочинається обрахування встановленого пунктом 4.1 договору поруки річного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
 
Оскільки останній платіж був внесений позичальником 09 квітня 2014 року (а. с. 73, 74), отже наступний платіж він мав здійснити у травні 2014 року, тому, звернувшись до суду із позовом 06 травня 2014 року, банк не пропустив річний строк для пред`явлення вимоги до поручителя, у зв`язку з чим суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення поруки.
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскільки ОСОБА_1 не подавав касаційну скаргу, а доводів щодо незаконності судових рішень в частині стягнення з позичальника кредитної заборгованості касаційна скарга ОСОБА_2 не містить, то відповідно до статті 400 ЦПК України законність судових рішень в цій частині колегією суддів не перевіряється.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення в частині вирішення позовних вимог банк до поручителя ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
 
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 
2014 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 27 лютого 2018 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович