ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 442/1921/17
провадження № 61-112св17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),
суддів: Журавель В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - Дрогобицька гімназія імені Богдана Лепкого, Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, 
треті особи - Дрогобицька міська рада, Львівська обласна організація профспілки працівників освіти і науки України,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року в складі судді Цяцяка Р. П. про відмову у відкритті апеляційного провадження, 
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст вимог скарги
 
У 2017 році ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Дрогобицької гімназії ім. Б. Лепкого, Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради про поновлення умов оплати праці та стягнення різниці в заробітній платі.
 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області                            від 31 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
17 жовтня 2017 року позивач із пропуском строку на апеляційне оскарження подала в суд апеляційну скаргу на вказане судове рішення. 
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду
 
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подачі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
 
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою            ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав, що наведені представником позивача обставини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому наявні правові підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У грудні 2017 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на вказане судове рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2017 року поновлено               ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження в даній справі. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
У березні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив відповідача на дану касаційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Апеляційний суд установив, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року в задоволенні позову в даній справі відмовлено.
 
Представник позивача ОСОБА_2 був присутній 31 серпня 2017 року в судовому засіданні суду першої інстанції, де проголошено вступну та резолютивну частини вказаного рішення.
 
03 жовтня 2017 року ОСОБА_2 подав у суд заяву про видачу копії повного тексту рішення, яку отримав 04 жовтня 2017 року.
 
17 жовтня 2017 року позивач подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.  
 
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подачі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
 
На виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_2 подав у суд клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги та поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що затримка з поданням апеляційної скарги пов`язана з ненаправленням позивачеві повного тексту оскаржуваного рішення.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України в редакції, чинній            до 15 грудня 2017 року, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
 
Оскільки ОСОБА_1 не була присутня у судовому засіданні 31 серпня 2017 року під час проголошення рішення, копія якого в порушення положень частини третьої статті 222 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року їй не надсилалась, - підстав уважати, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 з пропуском строку на апеляційне оскарження, у суду апеляційної інстанції не було. 
 
Апеляційний суд безпідставно залишив апеляційну скаргу позивача без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме для подачі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. За таких обставин у суду не було і передбачених статтею 297 ЦПК України в редакції, чинній                          до 15 грудня 2017 року, підстав для вімови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . 
 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
 
Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (RYAZANTSEV v. RUSSIA, № 21774/06, § 53, від 10 березня 2011 року).
 
За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду.
 
Керуючись статтями 400, 401, 410 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року скасувати.
 
Справу направити для продовження розгляду до апеляційного суду. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          Н. О. Антоненко 
 
Судді                                                                                                       І. О.  Дундар 
 
                                                                                                                  В. І.  Журавель
 
                                                                                                                  Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                  М. М. Русинчук