ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 січня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/8117/18
Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/158/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої-судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем Зіньковець О.О.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , Друга Чернігівська державна нотаріальна контора,     
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3   про визнання заповіту недійсним,
місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів,
дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції - 25 листопада 2019 року.
        
                                      У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати недійсним заповіт від 15 квітня 1981 року, посвідчений в.о. нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539.
У мотивування своїх вимог зазначала, що за свого життя її батько, ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів в рівних частках все майно, що буде належати йому на день смерті, відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є дітьми померлого та її братом і сестрою. Даний заповіт вважає недійсним, оскільки батько за життя не повідомляв про свої наміри скласти заповіт, і підпис у ньому не є підписом батька.  
Також посилалась на відсутність доказів підтвердження повноважень Сіліченко Є.І. на виконання обов`язків державного нотаріуса, зокрема, щодо посвідчення заповітів.
Під час розгляду справи судом першої інстанції стороною позивача заявлено повторне клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи та витребування доказів, де містяться вільні зразки почерку померлого ОСОБА_5 
Ухвалою від 20 листопада 2019 року Новозаводський районний суд м. Чернігова клопотання представника позивача задовольнив частково. Призначив у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставив ряд питань, перелік яких наведено у резолютивній частині ухвали. Витребував з державних та приватних установ оригінали документів, поданих та підписаних ОСОБА_5   В іншій частині клопотання відмовив.
В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через свого представника, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, просять оскаржувану ухвалу в частині призначення судової почеркознавчої експертизи скасувати та відмовити у задоволенні клопотання адвоката Степаненка Р.О. про призначення експертизи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у 2016 році ОСОБА_4 - дружина померлого ОСОБА_5 зверталась з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заповіту від 15 квітня 1981 року недійсним (справа № 751/3656/16). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2017 року, у позові було відмовлено. На даний час указана цивільна справа за касаційною скаргою ОСОБА_4 перебуває на розгляді у Верховному Суді.
Відповідачі посилаються на те, що в рамках указаної цивільної справи проводилась судова почеркознавча експертиза, в ході якої досліджувався спірний заповіт та підпис заповідача ОСОБА_5 . Експертний висновок від 22 червня 2017 року за результатами проведення експертизи і був покладений в основу рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2017 року.
Звертають увагу на ту обставину, що в оскаржуваній ухвалі районного суду про призначення почеркознавчої експертизи на вирішення експертів виносяться тотожні запитання, які ставилися на вирішення експерта у справі № 751/3656/16 при дослідженні спірного заповіту, а саме, питання під номерами 3, 4 та 5, відповіді на які були надані експертами. На їх думку, іншої відповіді на тотожні питання експертиза надати не зможе.
Указують, що ОСОБА_1 , яка є позивачем у даній цивільній справі, брала участь у розгляді справи № 751/3656/16 за позовом ОСОБА_4 в якості свідка, тому вважають можливим застосувати вимоги ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки за її змістом відсутня вимога щодо перебування осіб у тому самому процесуальному статусі, як і в попередній справі, у якій вони брали участь. Таким чином експертний висновок за результатами експертного дослідження від 22 червня 2017 року повинен бути використаний як доказ у даній цивільній справі.     
Стверджують, що чергове проведення дослідження оспорюваного заповіту призведе лише до невмотивованого затягування розгляду справи та порушення їх законних прав, як спадкоємців.
У наданому відзиві ОСОБА_1 , не погоджуючись з доводами апеляційної скарги та вважаючи судове рішення обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Доводи відзиву зводяться до того, що серед переліку питань, які ставить позивач на вирішення експертів, є, зокрема, питання щодо психічного стану та віку особи, тому, у відповідності до вимог ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи у справі є обов`язковим.
Позивач посилається на ту обставину, що підставою для відмови у задоволенні її першого клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі суд указав відсутність оригіналу документу, з приводу якого заявлено клопотання, оскільки оригінал заповіту знаходився у цивільній справі № 751/3656/16, яка на той час перебувала у Верховному Суді. У той же час, ознайомившись з матеріалами указаної цивільної справи, вона з`ясувала, що оригінал оспорюваного заповіту у матеріалах справи відсутній, а в основу свого рішення суд першої інстанції поклав виключно висновок повторної судової почеркознавчої експертизи, яким намагається легалізувати документ, який значиться у матеріалах справи як «копія заповіту».
З огляду на зазначене, вважає, що у разі встановлення відсутності оригіналу заповіту, в тому числі встановлення факту повного або часткового знищення заповіту чи зміни його властивостей, висновок експерта від 22 червня 2017 року не може прийматися судом до розгляду.
Звертає увагу, що питання, які вона просила поставити на вирішення експертів у даній справі, відрізняються від питань, на які надано відповіді у висновку експерта від 22 червня 2017 року. Крім того, документи, які надавались учасниками справи у якості порівняльного матеріалу для проведення експертизи, нею не досліджувались та викликають сумніви у їх наявності, достовірності та дійсності, тому вона і наполягала у підготовчому засіданні на витребуванні як оригіналу заповіту, так й інших документів з різних установ, достовірність яких не викликала б сумнівів ні у суду, ні в учасників справи.
Іншими учасниками справи відзиви на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавались.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвала суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).  
Частково задовольняючи клопотання представника позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції, врахувавши існуючи сумніви позивача щодо підпису саме ОСОБА_5 у заповіті та з метою усунення суперечностей, недопущення порушення прав учасників справи щодо надання ними доказів, всебічного і повного з`ясування обставин справи, що потребує спеціальних знань, призначив у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставив наведені у переліку 1-9 питання. Районний суд послався на відсутність підстав для призначення експертизи по питанню № 10, зазначивши, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. По справі зазначених умов призначення експертизи по даному питанню не встановлено.
Суд констатував про часткове задоволення клопотання про витребування доказів, необхідних для проведення експертизи, пославшись на науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, відповідно до яких орган, який призначив експертизу, повинен надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
Відповідно до положень ч.ч. 1, 4, 5 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Проаналізувавши наведені норми та враховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, а саме те, що обставина оспорювання заповіту від 15 квітня 1981року, яка може бути підтверджена експертизою, є істотною та її з`ясування є обов`язковим для правильного вирішення справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок районного суду про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.
Рішенням від 15 серпня 2017 року Новозаводський районний суд м. Чернігова відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2017 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2017 року залишено без змін. 
Під час розгляду указаної цивільної справи були проведені судові-почеркознавчі експертизи. Висновком експерта за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи від 22 червня 2017 року було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 в оригіналі першого примірника заповіту, посвідченого виконуючим обов`язки нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. від 15 квітня 1981 року, та в оригіналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій від 15 квітня 1981 року, виконані самим ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 100-107).   
06 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду було відкрито касаційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 37).
13 вересня 2018 року ОСОБА_1 , посилаючись на п. 8 ч. 1, ч. 6 ст. 411 ЦПК України, звернулась із касаційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2017 року (т. 1 а.с. 117-119). Одночасно ОСОБА_1 просила поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що строк пропущено з поважних причин, оскільки її, як спадкоємця першої черги за законом, не було залучено до участі у справі та було вирішено питання про її права, свободи та інтереси.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що сторонами у справі, рішення у якій оскаржує ОСОБА_1 , є ОСОБА_4 (позивач), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (відповідачі) та Друга Чернігівська державна нотаріальна контора (третя особа). 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року ОСОБА_1 було поновлено строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 751/3656/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним (т. 1 а.с. 138-139). 
Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 участі як сторона у розгляді справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним не приймала. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 брала участь у розгляді справи № 751/3656/16 за позовом ОСОБА_4 у якості свідка, а тому суд мав би застосувати положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не беруться до уваги колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні скаржником положень правових норм.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.
У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України). Права та обов`язки учасників справи визначені ч.ч. 1, 2 ст. 43 ЦПК України.
Будучи допитаною у справі за позовом ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним у якості свідка, ОСОБА_1 не була наділена рівним з іншими учасниками справи правом щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, якими, зокрема, є: ознайомлення з матеріалами справи, подання доказів, можливість поставити питання учасникам справи, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, тощо. Таким чином, звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 , яка не була стороною у справі № 751/3656/16 про визнання заповіту недійсним, користується наданим їй процесуальним правом у загальному порядку спростувати обставини, що були встановлені рішенням суду.
Отже, встановлені у рішенні Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2017 року обставини, в тому числі щодо справжності підпису спадкодавця у заповіті, не являються преюдицією для вирішення даної справи з огляду на суб`єктний склад сторін. Відповідно всі надані сторонами при вирішенні даного спору докази та заперечення аналізуються судом першої інстанції з точки зору їх достатності, достовірності, належності та допустимості. 
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 має сумніви щодо підпису померлого ОСОБА_5 у оскаржуваному заповіті, не брала участь у розгляді справи за позовом ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, а отже була позбавлена можливості надавати докази і наводити свої міркування щодо обставин справи та ходу її розгляду, призначення судової почеркознавчої експертизи необхідне з метою усунення суперечностей, недопущення порушення прав учасників справи щодо надання ними доказів, всебічного і повного з`ясування обставин справи, що потребує спеціальних знань.
Зважаючи на наведене у сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для  задоволення клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування судового рішення, яке постановлене з додержанням норм процесуального права.                     
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -   
  
                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 січня 2020 року.

Головуюча:                                                 Судді: