ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року	Львів	Справа № 300/2302/19 пров. № А/857/49/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Курильця А.Р., Мікули О.І.
           
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, прийняте суддею Главач І.М. в м.Івано-Франківську о 16 годині 54 хвилині у справі № 300/2302/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови від 18.06.2019, -

                                                 В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 54998251 від 18.06.2019 та визнати незаконними дії Головного державного виконавця Івано - Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 26% стягнутих сум і зобов`язати відповідача повернути позивачу 7731,244 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування фактичних обставин справи, які мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що виконання за виконавчим листом повинно було здійснюватись в іноземній валюті.
Разом з тим, позивач не погоджується з сумою виконавчого збору. Вважає, що виконавчий збір повинен би бути стягнутий в розмірі 4635,87 грн., а не 14801,48 грн. або 31,93%, а, відтак, зайво стягнена сума в розмірі 10165,61 грн. підлягає поверненню.
Виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих грошових коштів. 
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задоволити.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.12.2016 у справі №344/10340/15-ц, серед іншого, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11146773000 від 23.04.2007 в розмірі 35829,84 доларів США, з яких: 33296,41 доларів США  - заборгованість за простроченими кредитом, 2533,43 доларів США  - заборгованість за простроченими процентами, а також 25000 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами.
03.01.2017 Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист з виконання рішення  суду у цій справі.
На підставі зазначеного виконавчого листа, 25.10.2017 головним державним виконавцем  відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження ВП №54998251. Стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 98058,18 гривень. (а.с. 11).
20.11.2017 головним державним виконавцем  відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника. якою постановлено звернути стягнення на доходи боржнику у Надвірнянському об`єднаному управлінні ПФУ. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 980581,83 грн. Пропорційно проводити стягнення виконавчого збору у сумі 98058,18 грн., та витрат проведення виконавчих дій у сумі 200 грн. на рахунки, які додаються (а.с. 12). 
10.06.2019 стягувачем АТ «УкрСиббанку» подано до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області заяву про повернення виконавчого документа без виконання в порядку, передбаченому п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 13).
18.06.2019 головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавчий збір у сумі 85691,14 грн. виділено в окреме провадження (а.с. 15).
Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №49/03 11.06.2019 сума проведених відрахувань з розміру пенсії становить 46358,69 грн. (а.с. 13).
18.06.2019 головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 85691,14 грн. (а.с. 16).
Позивач, вважаючи таку постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, звернувся з даним позовом до суду. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорена постанова відповідачем прийнята правомірно, виходячи з наступного.
 Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII). 
статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ надано визначення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Порядок та розміри справляння виконавчого збору регламентовано статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно з ч.ч.1,2 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54998251 від 25.10.2017 р.), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Відповідно до п.1 ч.1, ч.ч.3,4 ст.37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.
Згідно з ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваних постанов), кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Зазначені приписи ст.42 Закону України "Про виконавче провадження", відповідають приписам ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній станом на час відкриття виконавчого провадження ВП №54998251 від 25.10.2017 р.),  
Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.
Відповідно до п.8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.
Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
Згідно з п.2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012року за №489/20802 (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваних постанов), витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка належить до стягнення.
Нормами Закону України "Про виконавче провадження" прямо передбачено, що виконавчий збір не стягується лише у тому випадку, коли рішення суду боржником виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У випадку, коли державним виконавцем було відрито виконавче провадження за виконавчим документом, вимоги якого станом на час відкриття виконавчого провадження не виконані, та в подальшому повернуто виконавчий документ за заявою стягувача, нормами законодавства чинними станом на час прийняття оскаржуваних постанов прямо передбачено обов`язок державного виконавця стягнути з боржника виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що державний виконавець, станом на час прийняття оскаржуваних постанов, керувався нормами чинного ЗУ "Про виконавче провадження".
Судом, як першої так і апеляційної інстанцій встановлено, що  позивачем у добровільному порядку не виконано рішення суду за виконавчим листом про стягнення на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми боргу в розмірі 35829,84 доларів США.
Так, 18.06.2019р. на адресу відповідача надійшла заява від стягувача про повернення виконавчого документа, 18.06.2019р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та 18.06.2019р. постанову про стягнення виконавчого збору.
Отже, повернення виконавчого документу відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
Посилання позивача, що виконавчий збір стягується лише за фактичне стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягнення з боржника сум заборгованості, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, відповідно до ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
У зв`язку з цим, суд звертає увагу, що частина 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла лише до 28 серпня 2018 року.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині 2 статті 27 Закону №1404-VIII слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".
Тобто, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.
При цьому, суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята 18 червня 2019 року.
Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не оскаржував постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54998251 від 25.10.2017 року, якою серед іншого зазначено про стягнення виконавчого збору у розмірі 98058,18 грн. Тим самим, позивач погоджувався із цією сумою.
З матеріалів виконавчого провадження №54998251 щодо стягнення виконавчого збору, представлених на вимогу апеляційного суду, вбачається, що згідно платіжних доручень №1236 від 07.03.2019, №1983 від 03.04.2019, №3871 від 13.05.2019, №4790 від 14.06.2019 сплачено виконавчий збір в сумі 12367,04 грн. Тобто, сума недоплаченого виконавчого збору - 85691,14 грн.
Враховуючи вищевикладене, дії Головного державного виконавця Івано - Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області є правомірними, а постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 54998251 від 18.06.2019 законною.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України  - кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

керуючись ст.ст.243, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

                                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, у справі № 300/2302/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула