ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" січня 2020 р.           Справа№ 910/9135/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
За участю секретаря судового засідання Прохорової Г.С.
представників сторін:
Від позивача Токарев Г.Я. довіреність № б/н      від 20.03.19
Від відповідача Волошин О.А.- директор           
Від відповідача Копанчук М.В. довіреність № б/н      від 04.09.19 
розглянувши матеріали апеляційної скарги     Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум»
на рішення          Господарського суду міста Києва
від                               10.09.2019
та на додаткове     рішення     Господарського суду міста Києва
від                              26.09.2019
у справі                     № 910/9135/19 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко»
до                              Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум»
про                              стягнення 95     844,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» звернулося до Господарського суду міста Києва з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» про повернення безпідставно перерахованих грошових коштів у сумі 95 844,15 грн. відповідно до ст. 1212 ЦК України.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору підряду № 01 від 02.04.2019 сторонами було узгоджено обсяг та кошторис виконання робіт, позивачем прийнято роботи у квітні 2019 по актах № 16, № 18, № 19 та видаткових накладних № 15, 3 20, загальною вартістю 28  922,00 грн. Позивач стверджує, що інші обсяги робіт ним не погоджувались та додаткові угоди до договору не підписувались, повідомленням за вих.№ 132 від 11.06.2019 позивач висловив відповідачу бажання припинити договір підряду № 01 від 02.04.2019 у зв`язку із його виконанням, при цьому у розпорядженні відповідача залишились 95  844,15 грн, перерахованих у рахунок оплати робіт, кошториси по яких не узгоджені, замовлення яких позивач не здійснював, у добровільному порядку на вимогу № 131 від 05.06.2019 спірні кошти відповідачем не повернені, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі №910/9135/19 позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» 80 544,15 грн заборгованості, 1 614,34 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» про повернення безпідставно отриманих коштів частково на суму              80 544,15 грн. В частині стягнення 15 300,00 грн. суд першої інстанції відмовив у зв`язку із недоведеністю та необґрунтованістю підстав.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі № 910/9135/19 відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» про відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, в розмірі 10 000,00 грн витрат відповідача на оплату послуг правової допомоги.
Суд першої інстанції, дійшов висновку, що, враховуючи малозначність справи, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, задоволення позову у значній частині, покладення на позивача витрат, пов`язаних із розглядом справи, в розмірі 10 000,00 грн. витрат відповідача на оплату послуг правової допомоги, є неспіврозмірними зі складністю справи та становитиме надмірний тягар для позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаними рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 та додаткове рішення від 26.09.2019 у справі № 910/9135/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, а деякі обставини - установлено неправильно.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Коротун О.М., Майданевич  А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 та на додаткове рішення  від 26.09.2019 у справі № 910/9135/19 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 04.11.2019 скаржником усунено недоліки апеляційної скарги (надано належні докази сплати судового збору у розмірі 2 881,50 грн).
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, у зв`язку з перебуванням суддів Коротун О.М. та Майданевича А.Г. у відпустці, з метою вирішення питання про відкриття провадження у справі, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Демидова А.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 у справі №910/9135/19 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 та на додаткове рішення  Господарського суду міста Києва від  26.09.2019 у справі № 910/9135/19.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М. у відпустці, з метою розгляду клопотання представника апелянта про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко   Б.О., судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2019 справу №910/9135/19 прийнято до провадження у вказаному вище складі колегії суддів, задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 28.01.2020.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)
Водночас, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ за своєю природою потребує регулювання з боку держави, яке може змінюватися у часі та просторі відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. (див. рішення у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 230, ECHR 2012). Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
Враховуючи практику Європейського Суду (зокрема рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012), апеляційне провадження у даній справі згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод здійснювалося в розумні строки.

Позиції учасників справи

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю  «Інтермаріум» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі №910/9135/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  «Інтермаріум» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі №910/9135/19 залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

02.04.2019 між позивачем - ТОВ «Санте-Алко» (замовник), та відповідачем - ТОВ «Інтермаріум» (підрядник), був укладений договір підряду № 01, відповідно до якого підрядник власними та/або залученими силами, з використанням власних витратних матеріалів та/або матеріалів замовника, робочої документації зобов`язався виконати роботи, що визначені у додатках до цього договору, а саме: демонтажні та ремонтні роботи на об`єкті - нежитлове приміщення у м.Києві, вул. Січових Стрільців, буд. 47.
Сторони узгодили строки виконання робіт (додаток № 1 до договору - Графік виконання робіт) до 30 червня 2019 року (п. 3.2 договору).
Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору договірна ціна робіт є договірною та погоджується сторонами у кошторисі, розрахунки за договором відбуваються наступним чином:
- витратні матеріали: закупівлю витратних матеріалів, які необхідні для проведення робіт здійснює підрядник, їх оплата здійснюється на умовах 100% передоплати; замовник повинен погодити наданий підрядником кошторис на закупівлю витратних матеріалів протягом 3 робочих днів та повідомити про це підрядника;
- розрахунки за виконані роботи: передоплата у розмірі 70 % від вартості погодженого та підписаного кошторису сплачується протягом 3-х банківських днів з моменту підписання кошторису; остаточний розрахунок від вартості погодженого  та підписаного кошторису сплачується протягом 3-х банківських днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.
За умовами п .4.5 договору додаткові роботи, які виникають у процесі виконання робіт за цим договором, оформлюються шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до цього договору. У разі необґрунтованої відмови замовника від підписання додаткової угоди до цього договору про зміну договірної ціни робіт у зв`язку із виконанням додаткових робіт, підрядник не приступає до виконання додаткових робіт до врегулювання цього питання сторонами.
Приймання робіт здійснюється замовником за Актом приймання-передачі виконаних робіт (п. 6.1.1 договору).
Відповідно до п. 6.1.2 договору замовник приступає до перевірки та приймання виконаних робіт з моменту отримання від підрядника відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт.
Матеріали справи та пояснення сторін свідчать, що на виконання умов договору між позивачем та відповідачем підписано кошториси від 02.04.2019 (додатки № 2, № 5) на суму 9 270,00 грн. вартості виконання робіт, кошторис від 02.04.2019 (додаток № 3) на суму 4 953,00 грн вартості витратних матеріалів, також узгоджено додаткові роботи: кошторис від 08.04.2019 (додатки № 2, № 5) на суму 8 343,00 грн вартості ремонтних робіт, кошторис від 08.04.2019 (додаток № 3) на суму 5 456,00 грн вартості витратних матеріалів, кошторис від 08.04.2019 (додаток № 4) на суму 900,00 грн вартості демонтажних робіт, які позивачем оплачені на суму 28 922,00 грн та прийняті за актами наданих послуг № 16 від 08.04.2019, № 18 від 10.04.2019, оформлені видатковими накладними № 15 від 08.04.2019, № 19 від 10.04.2019, № 20 від 10.04.2019 без будь-яких зауважень.
Позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 95  844,15 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями:
№ 1038 від 19.04.2019 на суму 1 663,20 грн (призначення платежу: «Оплата (70%) за демонтажні роботи зг. додатку № 4 від 17.04.2019р. (до дог. підряду № 01 від 02.04.2019р, у т.ч. ПДВ 20% - 277,20 грн.»); 
№ 1039 від 19.04.2019 на суму 11 642,40 грн («Оплата (70%) за встановлення та монтаж електричних приладів зг. додатку № 5 від 17.04.19р. до дог. підряду № 01 від 02.04.19, у т.ч. ПДВ 20% - 1940,40 грн.»); 
№ 1040 від 19.04.2019 на суму 45 323,53 грн («Оплата (100%) за витратні матеріали зг. додатку № 3 від 17.04.2019 до дог. підряду № 01 від 02.04.2019р, у т.ч. ПДВ 20% - 7553,92 грн.»); 
№ 1137 від 02.05.2019 року на суму 21 915,00 грн («Оплата за витратні матеріали зг. додатку № 3 від 24.04.2019р. до дог. підряду № 01 від 02.04.2019р, у т.ч. ПДВ 20% - 3652,50 грн.»);  
№ 1262 від 16.05.2019 на суму 1 200,00 грн. («Оплата за демонтаж роботи зг рах №25 від 15.05.19р, у т.ч. ПДВ 20% -200,00 грн.»); 
№ 1334 від 21.05.2019 на суму 14 100,00 грн. («Оплата за демонтаж роботи зг рах №26 від 20.05.19р, у т.ч. ПДВ 20% - 2350,00 грн.»).
Позивач, посилаючись на ті обставини, що жодні додаткові угоди (кошториси) на спірну суму між сторонами підписані не були, він не здійснював замовлення та приймання робіт на суму 95 844,15 грн і 11.06.2019 договірні відносини припинились у зв`язку із належним виконанням сторонами зобов`язань по договору на суму 28 922,00 грн, вважає кошти у розмірі 95 844,15 грн. безпідставно набутими відповідачем, які підлягають поверненню в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи про погодження замовником кошторисів на їх оплату на заявлену суму, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.
З урахуванням наведених обставин, позивач звернувся до суду з позовною вимогою до відповідача про стягнення 95     844,15 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Укладений між сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором підряду, який є підставою для виникнення у його сторін прав та обов`язків, визначених цим договором.
За змістом ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Згідно з ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Згідно з положеннями п.п. 4.1, 4.2, 4.5 договору сторонами було узгоджено порядок здійснення розрахунків за договором: щодо витратних матеріалів - на підставі підписаних замовником кошторисів шляхом 100% передоплати, та щодо виконаних робіт - 70% вартості на підставі підписаного кошторису та 30% на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг, усі додаткові роботи проводяться лише після підписання сторонами додаткових угод про зміну договірної ціни.
Як вбачається із матеріалів справи, спірна сума 95 844,15 грн перерахована позивачем із посиланням у призначенні платежу на додатки №3, 4, 5 від 17.04.2019, № 3 від 24.04.2019 до договору підряду № 01 від 02.04.2019 та рахунки №25 від 15.05.2019, № 26 від 20.05.2019.
Надані відповідачем копії додатку № 3 від 17.04.2019 на суму 45     323,53     грн вартості витратних матеріалів, № 4 від 17.04.2019 на суму 2     376,00     грн вартості демонтажних робіт, № 4 від 17.04.2019 на суму 2     376,00     грн вартості демонтажних робіт, № 5 від 17.04.2019 на суму 16     632,0     грн вартості встановлення та монтажу електричних приладів, №  3 від 24.04.2019 на суму 21     915,00 грн вартості витратних матеріалів позивачем не підписані.
Позивачем заперечується факт їх узгодження та підписання.
Матеріали справи та оплата спірних коштів із посиланням на конкретні первинні документи свідчить про факт отримання замовником додатків та за відсутності висловлених заперечень щодо наданих кошторисів, їх узгодження.
30.05.2018 відповідач надсилав на адресу позивача листом за вих.№ 01-30/05-19 Акти наданих послуг № 24 від 16.05.2019 та № 25 від 24.05.2019 на загальну суму 15  300,00 грн. вартості виконаних робіт, які  були оплачені позивачем по рахунку на оплату №25 від 15.05.2019 (платіжне доручення №1262 від 16.05.2019), рахунку на оплату № 26 від 20.05.2019 (платіжне доручення №1334 від 21.05.2019).
Докази висловлення позивачем будь-яких заперечень, вказівки на недоліки виконаних робіт по Актах наданих послуг № 24 від 16.05.2019 та №25 від 24.05.201 на загальну суму 15 300,00 грн. у матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем належними засобами доказування не спростовано та не доведено факт неналежного виконання підрядником та безпідставного отримання коштів на суму 15 300,00 грн. вартості виконаних та переданих робіт по Актах № 24, 25.
Доказів виконання відповідачем підрядних робіт, підтвердження використання витратних матеріалів, які оплачені позивачем на суму 80     544,15     грн., передачу результатів робіт у визначеному договором порядку за Актами наданих послуг/виконання робіт, матеріали справи не містять.
Відповідно до п. 3.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до завершення виконання сторонами зобов`язань за договором.
Відповідно до Графіку виконання робіт (додаток № 1 від 02.04.2019, сторони погодили, що загальний термін виконання робіт на об`єкті повинен бути 30.06.2019.
11.06.2019 позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення за вих.№132 від 11.06.2019 про припинення договору підряду №01 від 02.04.2019 у зв`язку із виконанням зобов`язань належним чином, зазначаючи про суму 28  922,00 грн та необхідність  прибуття 24.06.2019 на об`єкт для підписання акту звільнення об`єкта виконання робіт від майна підрядника/третіх осіб.
За змістом положень статті 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Таким чином, цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.
Оскільки спірні кошти на суму 80 544,15 грн були перераховані за договором підряду № 01 від 02.04.2019 за відсутності доказів виконання та передачу робіт підрядником замовнику, враховуючи припинення правовідносин сторін за заявою замовника по цьому договору, такі кошти є перерахованими на правовій підставі, яка згодом відпала.
Надані відповідачем листи за вих.№01-18/04-19 від 18.04.2019 (надісланий 05.06.2019), № вих.№01-03/06-19 від 03.06.2019 (надісланий 04.06.2019), не підтверджують факту виконання підрядних робіт, використання витратних матеріалів, передачу замовнику актів виконаних робіт для підписання.
Відповідно до опису вкладення в цінний лист та фіскального чеку від 04.06.2019, відповідач надсилав на адресу позивача лист за вих.№01-03/06-19 від 03.06.2019 у кількості 3-х аркушів, що також виключає надсилання позивачу актів виконаних робіт по договору, про які йдеться у змісті листа.
Також відповідачем не надано примірників первинних документів (актів, видаткових накладних) на суму 80  544,15 грн. до матеріалів справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» про повернення безпідставно отриманих коштів частково на суму 80  544.15 грн, а також з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 15  300,00 грн.
Стосовно незгоди скаржника з додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі №910/9135/19 колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Наявні у матеріалах справи рахунки на оплату № 267 від 31.07.2019, №306 від 27.08.2019, № 317 від 04.08.2019, платіжні доручення N 25 від 14.08.2019, №373 від 09.09.2019, акт надання послуг № 1241 від 15.08.2019, а також договір про надання правової допомоги не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі (зокрема 10 000 грн.) з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням положень ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції вірно встановив, що справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» про повернення безпідставно перерахованих грошових коштів у сумі 95 844,15 грн, є малозначною.
Відповідно до ч.ч. 4, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла 18 років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених ст. 59 цього Кодексу.
Отже, представництво адвоката в спрощеному провадженні не є обов`язковим.
Враховуючи малозначність справи, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволення позову у значній частині, покладення на позивача витрат, пов`язаних із розглядом справи, в розмірі 10 000,00 грн витрат відповідача на оплату послуг правової допомоги, які є неспіврозмірними зі складністю справи становитиме надмірний тягар для позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі №910/9135/19 відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості.
Крім того, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» про відшкодування витрат на оплату послуг правової допомоги, пов`язаних із розглядом справи, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі №910/9135/19 також є законним та обґрунтованим.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі №910/9135/19 прийняте з повним дослідженням обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» не підлягає задоволенню.
У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст.     129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум».
Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтермаріум» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі №910/9135/19 залишити без змін.
2.          Матеріали справи № 910/9135/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
3.          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 20.02.2020, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному.

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                В.В.  Сулім

                                                                                О.М. Гаврилюк