УХВАЛА

18 лютого 2020 року  
м. Київ
справа №826/14724/18
адміністративне провадження №К/9901/158/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Саприкіної  І.  В., 
суддів Берназюка Я.  О., Кравчука  В.  М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
У вересні 2018  року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.  Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - ГУ ПФУ в Київській області), в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 90  % до 70  % від сум грошового забезпечення;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Київській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі 90  % від сум грошового забезпечення згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 30  серпня 2017  року №  704 та від 21  лютого 2018  року №  103, починаючи з 01  січня 2018  року, з урахуванням раніше проведених виплат;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Київській області щодо неврахування при перерахунку пенсії позивача надбавки ОУС у розмірі 35  %, надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15  %, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50  %, премії у розмірі 10  %, надбавки за службу в ЗСУ у розмірі 100  %, які він отримував до перерахунку пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Київській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію, включаючи надбавку за ОУС у розмірі 35  %, надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15  %, надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50  %, премію у розмірі 10  %, надбавки за службу в ЗСУ у розмірі 100  %, починаючи з 01  січня 2018  року, з врахуванням раніше проведених виплат;
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Київській області щодо виплати позивачу лише 50  % суми підвищення пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Київській області виплачувати позивачу 100  % суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 30  серпня 2017  року №  704 та від 21  лютого 2018  року №  103, починаючи з 01  січня 2018  року.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29  липня 2019  року адміністративний позов задоволено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06  листопада 2019  року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29  липня 2019  року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Київській області щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 надбавки ОУС у розмірі 35  %, надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15  %, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50  %, премії у розмірі 10  %, надбавки за службу в ЗСУ у розмірі 100  %, які він отримував до перерахунку пенсії, зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію, включаючи надбавку за ОУС у розмірі 35  %, надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 15  %, надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50  %, премію у розмірі 10  %, надбавки за службу в ЗСУ у розмірі 100  %, починаючи з 01  січня 2018  року, з урахуванням раніше проведених виплат, визнання протиправними дій щодо виплати 50  % суми підвищення пенсії та зобов`язання виплачувати 100  % суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 30  серпня 2017  року №  704 та від 21  лютого 2018  року №  103, починаючи з 01  січня 2018  року, скасовано, а в задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29  липня 2019  року залишено без змін.
Не погодившись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції, 27 грудня 2019  року ОСОБА_1 направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року і залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду м.  Києва від 29  липня 2019  року. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Згідно з ч. 3 ст. 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отже, дана норма визначає, що у разі якщо підстави, вказані скаржником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, то у такої особи виникає право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою, в якій зазначаються інші підстави для поновлення строку.
Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ч.  3 ст. 332 КАС України (пропущений строк касаційного оскарження) та ч. 4 ст. 330 КАС України (не надано документу про сплату судового збору).
Колегія суддів констатує, що ухвалою суду від 22 січня 2020 року розглянуто питання строків на касаційне оскарження шляхом визнання неповажними вказаних у клопотанні причин пропуску строку, оскільки вони не підтверджені доказами. Відтак, у скаржника виникло право протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху надати до суду касаційної інстанції докази підтвердження поважності причин пропуску строку та документ про сплату судового збору. 
Копію цієї ухвали скаржник отримав 27 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Таким чином, строк для усунення недоліків касаційної скарги, який був наданий ухвалою суду від 22  січня 2020  року, закінчився 06  лютого 2020  року. 
Однак, станом на 18  лютого 2020  року клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням доказів на підтвердження поважних підстав пропуску такого строку та документ про сплату судового збору на виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху до Верховного Суду скаржником надані не були.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.
З урахуванням вищенаведеного, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити, оскільки підстави пропуску строку, зазначені у клопотанні про поновлення такого строку, визнані неповажними.
Керуючись ст.  248,  332,  333,  359 КАС України, суд 
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           І.  В.  Саприкіна

Судді:                                                                                                              Я.  О.  Берназюк

                                                                                                              В.  М.  Кравчук