КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
Справа №  752/3117/19  Головуючий у суді першої інстанції: Мазур Ю. Ю.                          
апеляційного провадження №: 22-ц/824/4262/2020 Доповідач: Гаращенко Д. Р.
 
26 лютого 2020 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого  -  судді                               Гаращенка Д. Р.
суддів                                     Невідомої Т. О., Пікуль А. А.
при секретарі                               Гавриленко М. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року про відмову у скасуванні судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по оплаті житлово-комунальних послуг,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по оплаті житлово-комунальних послуг
15.02.2019 року Голосіївським районним судом Київської області видано судовий наказ за заявою ТОВ «Теплопостачсервіс» від 13.02.2019 року (а.с. 27).
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 15.02.2019 року (а.с.34-35).
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що заборгованість по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню на момент подачі заяви про видачу судового наказу заявником, в нього відсутня.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року в задоволенні заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не долучено копій квитанцій про сплату заборгованості за житлово-комунальні послуги, а тому суд не може прийняти до уваги надану ОСОБА_1 довідку, як належний та достовірний доказ відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Не погоджуючись з ухвалою від 05.03.2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив ії скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вирішити питання судових витрат.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, необґрунтовано відмовив у прийнятті доказів.
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції постановив ухвалу, про відмову у скасуванні судового наказу, що не передбачено процесуальним законом при розгляді заяви про скасування судового наказу, та не дотримався вимог ст. 171 ЦПК України.
 
В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати. 
Представник ТОВ «Теплопостачсервіс» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини  своєї неявки суду не повідомив.  
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.02.2019 ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду із заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по оплаті житлово-комунальних послуг.
15.02.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» суму заборгованості за гаряче водопостачання та централізоване опалення яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 1724,82 грн.; за централізоване опалення основної суми заборгованості у розмірі 11 975,02 грн.; інфляційні витрати по заборгованості: за гаряче водопостачання в сумі 485,68 грн.; за централізоване опалення в сумі 3373,55 грн.; 3 % річних: за гаряче водопостачання в сумі 112,00 грн.; за централізоване опалення в сумі 778,00 грн.; судовий збір в розмірі 960,50 грн.
15.02.2019 судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 направлена копія судового наказу, заява про видачу судового наказу з додатками.
26 лютого 2019 року ОСОБА_1 надав до суду  першої інстанції довідку ТОВ «Теплопостачсервіс» № 10 від 25.02.2019, про відсутність в нього заборгованості за гаряче водопостачання та централізоване опалення станом на 31.01.2019 (а.с. 29, 30).
Згідно з розпискою наявної в матеріалах справи ОСОБА_1 04.03.2019  отримав в суді першої інстанції копію судового наказу.
04.03.2019 ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про скасування судового наказу.   
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2019 в задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу було відмовлено.  
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку, що належним доказом сплати заборгованості є квитанції про за житлово-комунальні послуги копії яких не були долучені заявником до заяви, а тому суд першої інстанції не прийняв до уваги надану ОСОБА_1 довідку, як належний та достовірний доказ відсутності в нього  заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки постановлені ухвали суд першої інстанції порушив вимоги ч. 4 ст. 79 ЦПК України - порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.   
Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
Відповідно до ст. 171 ЦПК України заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.
Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.
За результатом розгляду заяви про скасування судового наказу постановлюється ухвала про повернення заяви боржнику або ухвалу про скасування судового наказу.
Відмова у задоволені заяви про скасування судового наказу процесуальним законом не передбачена.  
Суд першої інстанції зазначені вимоги процесуального закону не врахував та постановив помилкову ухвалу, як підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити зазначене питання, то справу належіть направити до суду першої інстанції для продовження розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог ЦПК.
Колегія суддів зазначає, що вона не вирішує питання щодо судових витрат, оскільки розгляд справи не закінчений, а зазначене питання буде вирішено відповідним судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.       
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 379, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 03 березня 2020 року.
 
Головуючий                                                                                             Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                                      Т.О. Невідома

                                                                                                                       А.А. Пікуль