ПОСТАНОВА
Іменем України

24 січня 2020 року 
Київ
справа №825/1391/16
адміністративне провадження №К/9901/36690/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Мороз Л.Л.,
суддів:  Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №826/13094/16
за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Лобана Д.В., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Глущенко Я.Б., суддів: Пилипенко О.Є., Бєлової Л.В.,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, у якому просила визнати протиправною відмову відповідача надати їй статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та зобов`язати надати вказаний статус. 
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року, позов задоволено. 
Суди встановили, що згідно посвідчення серії «Д» НОМЕР_1 , виданого Чернігівською обласною державною адміністрацією 28.03.1995, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 - після одруження) встановлено статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи за критерієм опромінення.
Відповідно до довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серія АВ № 0215295 від 24.09.2015 позивачка є інвалідом II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС. 
Згідно експертного висновку від 22.07.2015, виданого Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ МНС України, у позивачки встановлено захворювання - папілярна карцинома щитоподібної залози, пов`язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.
05.10.2015 позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення Сосницької районної державної адміністрації із заявою щодо видачі посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. 
Відповідно до листа УСЗН Сосницької РДА від 08.12.2015  позивачці було відмовлено у визначенні статусу постраждалої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Дане рішення обґрунтовано тим, що надані документи не відповідають ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивачка 18.05.2016 звернулася до Чернігівської обласної державної адміністрації із заявою та пакетом документів щодо видачі їй посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. 
Листом від 15.06.2016 № 10-11/5699 Департаментом соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації позивачку було повідомлено про відсутність підстав для видачі посвідчення, оскільки нею не надані документи, які б підтверджували встановлення у дитячому віці інвалідності, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.
Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Суди, задовольняючи позов, мотивували свої рішення тим, що вік встановлення інвалідності не може бути визначальною ознакою для вирішення питання про надання особі статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, а наявність у матеріалах справи всіх документів, необхідних для видачі посвідчення, свідчать про існування всіх правових підстав для покладення на відповідача обов`язку здійснити відповідні дії.
Не погоджуючись з судовими рішеннями Департаментом соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації подано касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права.
Зазначає, що не встановлення у дитячому віці причинного зв`язку інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи свідчить про неможливість встановлення статусу потерпілого після досягнення особою повноліття.
У поданих запереченнях позивачка просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.
Відповідно до ст 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.
Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу у передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу), визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.
За приписами ст. 12 вказаного Закону причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.
На встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; хворих на рак щитовидної залози.
При встановленні причинного зв`язку хвороб з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників у населення, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (далі - причинний зв`язок хвороб), уповноваженими медичними комісіями при експертизі медичних справ та під час стаціонарного обстеження осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників у населення, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС застосовуються Перелік хвороб, при яких може бути встановлено причинний зв`язок з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників у дорослого населення, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затверджений наказом МОЗ України від 17 травня 1997 року N 150, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26 вересня 1997 року за N 448/2252 (у редакції наказу МОЗ України від 14 червня 2012 року N 441) (далі - Перелік хвороб), та Перелік хвороб і патологічних станів, ризик виникнення яких підвищується в результаті впливу на організм дитини іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затверджений наказом МОЗ України від 17 травня 1997 року N 150, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26 вересня 1997 року за N 448/2252 (у редакції наказу МОЗ України від 14 червня 2012 року N 441) (далі - Перелік хвороб і патологічних станів).
Отже, однією з підстав для отримання посвідчення категорії 1 є встановлення уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою.
Пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.
Таким чином, до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать:
інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;
інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;
хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.
Порядок видачі посвідчень встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Положеннями абзацу 1 пункту 3 Порядку №51 встановлено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення синього кольору, серія А.
Абзацом дев`ятим пункту 10 Порядку №51 закріплено, що посвідчення видаються потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.
В даному випадку позивачці для отримання посвідчення особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 законодавством визначено такі умови: 
- особа повинна мати статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи; 
- повинен бути встановлений причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня (тобто на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи) або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Інших вимог для отримання посвідчення категорії 1 серії А, законодавець не визначає, єдиною умовою є лише відповідний висновок медичної установи.
Статтею 14 Закону №796-XII визначено, що до категорії 1, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, - інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.
Згідно встановлених судами обставин, позивачкою було надано всі необхідні документи для встановлення їй статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, зокрема експертний висновок від 22.07.2015, виданий Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ МНС України, яким встановлено причинний зв`язок хвороби з дією іонізуючого випромінювання внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, а тому правильними є висновки судів, що відмова у встановленні такого статусу є необґрунтованою та такою, що порушує права та законні інтереси позивачки, хворої на папілярну карциному щитовидної залози (рак) у зв`язку з отриманням дози опромінення щитовидної залози через аварію на ЧАЕС. 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 30.10.2018 у справі №826/13096/16 та від 03.10.2019 у справі №826/2469/16.
Оцінюючи наведені сторонами доводи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами рішень, а тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2016 року ухвалену та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик 
С.Г. Стеценко,
Судді Верховного Суду