ПОСТАНОВА
Іменем України

21 лютого 2020 року 
Київ
справа №808/8044/15
адміністративне провадження №К/9901/7565/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханова Р.Ф., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ»
на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня   2016 року (суддя Юхименко О.В.) 
у справі № 808/8044/15
за позовом Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ»
до Головного управління ДФС у Запорізькій області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «МОТОР СІЧ» (далі - ПАТ «МОТОР СІЧ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від   16 вересня 2015 року № 033 та № 034.
Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 17 листопада 2015 року позов задовольнив: 
- визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 16 вересня 2015 року № 033 в частині визначення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 9 709 632,25 грн (зокрема за основним платежем -                       6 473 087,98 грн та за штрафними санкціями - 3 236 544,27 грн);
- визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 16 вересня 2015 року № 034 в частині визначення грошового зобов`язання за платежем мито в сумі 1 635 791,45 грн (зокрема за основним платежем - 1 090 527,49 грн та за штрафними санкціями - 545 263,96 грн);
- присудив на користь ПАТ «МОТОР СІЧ» судові витрати в розмірі 170 181,36 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.
03 грудня 2015 року відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада           2015 року.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня     2016 року відмовлено ГУ ДФС у Запорізькій області у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишено апеляційну скаргу без руху. При цьому суд апеляційної інстанції надав відповідачу двадцятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання документа про сплату судового збору в розмірі 1339,80 грн.  
Не погодившись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, ПАТ «МОТОР СІЧ» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просило її змінити в частині визначення розміру судового збору. Позивач вважає, що належною сумою судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги є 187 199,50 грн (170 181,36*110%), оскільки розглядуваний спір є майновим. Зменшення судом апеляційної інстанції суми судового збору за подання апеляційної скарги для відповідача порушує принцип рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 лютого 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «МОТОР СІЧ».
У своїх запереченнях на касаційну скаргу ГУ ДФС у Запорізькій області вважає ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року законною, тому в задоволенні касаційної скарги позивача просило відмовити.
23 січня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги ГУ ДФС у Запорізькій області без руху та розраховуючи суму судового збору, яка підлягає сплаті відповідачем за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявлений ПАТ «МОТОР СІЧ» позов є немайновим, тому сума судового збору за подання апеляційної скарги становить 1339,80 грн (1218,00*110%).
Однак колегія суддів не погоджується з такою позицією суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, в адміністративному позові ПАТ «МОТОР СІЧ» заявило дві позовні вимоги: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від                  16 вересня 2015 року № 033 в частині визначення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 9 709 632,25 грн (зокрема за основним платежем - 6 473 087,98 грн та за штрафними санкціями - 3 236 544,27 грн);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від                 16 вересня 2015 року № 034 в частині визначення грошового зобов`язання за платежем мито в сумі 1 635 791,45 грн (зокрема за основним платежем - 1 090 527,49 грн та за штрафними санкціями - 545 263,96 грн).
Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення змінює майновий стан платника податку. Оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного такій особі майна, тому позов про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є майновим.
Така правова позиція відповідає сталій судовій практиці Верховного Суду, зокрема постанови від 10 травня 2018 року у справі № П/811/840/17, від 16 листопада        2018 року у справі № 826/7467/18.
Частиною першою статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року; далі - Закон № 3674-VI) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата встановлена у місячному розмірі 1218 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на постанову суду судовий збір сплачується у розмірі 110 відсотків від ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви та скарги.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, належною сумою судового збору, відповідно до вимог Закону № 3674-VI, за подання апеляційної скарги відповідачем на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада          2015 року є 187   199,50 грн (11   345   423,70*1,5%*110%).
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції неправильно здійснив розрахунок суми судового збору, яка підлягала сплаті ГУ ДФС у Запорізькій області за подання апеляційної скарги, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року необхідно змінити, зазначивши належну до сплати суму судового збору.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» задовольнити.
Ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року змінити в частині визначення суми судового збору за подання апеляційної скарги, що становить 187  199,50 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               І.А. Гончарова 
Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер
                                                                                                              Р.Ф. Ханова