ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 січня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 744/1036/19
Головуючий у першій інстанції - Смага С. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/73/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
                         суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.
                         секретар: Позняк О.М.      
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг (суддя Смага С.В.), ухвалене о 15 год. 28 хв. у м.Семенівка, повний текст рішення складено 11 жовтня 2019 року,             
                                       В С Т А Н О В И В:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, а саме: суми основного боргу та пені у розмірі 110 114,98 грн. Позов мотивовано тим, що 15 червня 2018 року між позивачем, як фізичною особою-підприємцем, і відповідачем був укладений договір про надання послуг, за яким відповідач доручив, а позивач прийняв обов`язок сприяти відчуженню об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки загальною площею 0,1145 га за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку. Позивач вказує, що ним як стороною договору були виконані всі умови - в необхідний строк він знайшов покупця об`єкта нерухомості ( ОСОБА_3 ), надав можливість оглянути даний об`єкт нерухомого майна, надав повну інформацію для прийняття рішення щодо купівлі-продажу, проте 09 серпня 2018 року відповідач уклав договір купівлі продажу об`єкту нерухомого майна самостійно, не повідомивши про це позивача. За доводами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не виконав обов`язків по оплаті послуг, а тому повинен сплатити на користь виконавця штраф у розмірі 200% від остаточної винагороди (107 840 грн) та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що обчислюється від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) замовником грошової суми на користь виконавця за кожен день прострочення виконання зобов`язання (2 274,98 грн).
Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. Рішення суду мотивовано тим, що позивач свої вимоги за договором не виконав, не надав підтвердження того, що ним, як стороною договору, були виконані всі умови: в необхідний строк він знайшов покупця об`єкта нерухомості, а саме ОСОБА_3 , який був зацікавлений у придбанні нерухомого майна; надав можливість покупцю оглянути даний об`єкт нерухомого майна; надав йому повну інформацію для прийняття рішення щодо купівлі-продажу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати і постановити нове судове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що позивач особисто неодноразово відвідував місце розташування об`єктів нерухомості, розміщував в інтернеті, на сайті ОЛХ фотографічні зображення нерухомості, місце їх розташування, постійно вів переговори із ОСОБА_2 про пошук реальних покупців та інформував про хід виконання договірних зобов`язань. За доводами ОСОБА_1 , відповідач визнав той факт, що укладав угоди щодо відчуження нерухомого майна з третьою особою - ОСОБА_3 , не виконавши свої грошові зобов`язання перед позивачем.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач вказує, що позивач не виконав свої зобов`язання за договором про надання послуг взагалі, що підтвердили допитані свідки ОСОБА_3 , який є покупцем нерухомості, та ОСОБА_4 , позивач не знайшов ані покупця нерухомості, ані надав можливості покупцю оглянути об`єкт нерухомого майна, ані надав вичерпної інформації про вказаний об`єкт. ОСОБА_2 посилається, що ОСОБА_1 додав до апеляційної скарги докази, які з невідомих причин не були надані в суді першої інстанції. За доводами відповідача, 07 червня 2018 року, ще до укладення договору з позивачем, ОСОБА_4 на прохання ОСОБА_2 розмістила оголошення щодо продажу житлового будинку у своєму електронному кабінеті на платформі онлайн-оголошень ОЛХ з опублікуванням номеру телефону відповідача, на який згодом і зателефонував покупець ОСОБА_3 .
У відповіді на відзив ОСОБА_1 просить не брати до уваги необґрунтовані ствердження ОСОБА_2 , викладені у відзиві та наданих копіях електронних доказів. Позивач вважає неналежними та недопустимими докази - роздруківку з сайту ОЛХ щодо строку розміщення оголошень, скріншот з оголошенням про продаж будинку на сайті ОЛХ та скріншот з датою створення 08 червня 2018 року, оскільки з цих доказів не вбачається, що саме рекламується на продаж та де об`єкт знаходиться, а також що за будівельні колони продаються в селі Гвоздев Київської області за 65000 доларів США. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції. 
По справі встановлено, що 15 червня 2018 року між ОСОБА_2 (замовник) і СПД ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір про надання послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).  Пунктом 3 вказаного договору встановлено права та обов`язки сторін, за якими, зокрема виконавець зобов`язується здійснювати пошук третіх осіб на об`єкт; проводити переговори з третіми особами виключно в інтересах замовника; інформувати замовника про всі пропозиції, що надійшли від третіх осіб щодо укладення основного договору; організовувати та/або проводити огляди об`єкта третіми особами; замовник зобов`язується, зокрема інформувати виконавця про всі відгуки та пропозиції, що надійшли від третіх осіб щодо укладення Основного договору; утримуватися від будь-яких переговорів із третіми особами без участі виконавця, а у випадку виникнення подібних намірів третіх осіб - повідомити про це виконавця; не здійснювати без участі виконавця будь-які договори щодо об`єкту з будь-якою третьою особою.
09 серпня 2018 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1145 га за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.11-12).
31 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 досудову вимогу про стягнення заборгованості у сумі 110 114,98 грн згідно договору про надання послуг від 15 червня 2018 року (а.с.13-17).  Відомості про її отримання в матеріалах справи відсутні, але  в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив та надав докази їх отримання. 
Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
З аналізу зазначеної норми права вбачається, що договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох зобов`язань: правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник має право вимагати виконання цього обов`язку, та правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував на порушення ОСОБА_2 прямої вимоги закону щодо оплати відповідних послуг, посилаючись при цьому на п.5.1 договору про надання послуг від 15 червня 2018 року, згідно з яким у випадку невиконання або неналежного виконання замовником вимог п.п.4.2., 4.3 Договору останній зобов`язується сплатити на користь виконавця штраф у розмірі 200% від остаточної винагороди (з розрахунку п.4.2) та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що обчислюється від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) замовником грошової суми на користь виконавця за кожний день прострочення виконання зобов`язання.
Пунктами 4.2., 4.3. договору про надання послуг встановлено, що розмір винагороди виконавця за договором становить 4% від кінцевої ринкової ціни об`єкту. Зазначені грошові кошти замовник зобов`язується сплатити виконавцеві на вказаний у договорі рахунок протягом 3 банківських днів, наступних за днем підписання основного договору або акту приймання-передачі наданих за договором послуг. В тому випадку, якщо замовником укладено основний договір, і при цьому замовник ухиляється від підписання акту прийому-передачі наданих послуг, винагорода в сумі, визначеній п.4.2. договору, підлягає сплаті виконавцю протягом 3 банківських днів з моменту пред`явлення відповідної вимоги виконавцем.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення - ч.2 ст.77 ЦПК України.  
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував факту укладення між ним і ОСОБА_1 . Договору про надання послуг від 15 червня 2018 року. При цьому вказував, що дійсно підписав примірник договору, який залишився у ОСОБА_1 . З викладеного вбачається, що відповідач надав свою повну та безумовну згоду на укладення договору на умовах, які у ньому визначені.  
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивачем умови договору виконувались, в той час як відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. 
Так, відповідно до листа ТОВ «Ємаркет Україна» оголошення на сайті ОЛХ із заголовком «Продам дом 112 м2, участок 12 соток, Гвоздов, Васильковский район» вперше було опубліковано 15.06.2018 року в 17:35:13 (а.с.139), тобто у день укладення договору про надання послуг. Відповідач вказував, що на його прохання ще 07 червня 2018 року ОСОБА_4 розмістила оголошення щодо продажу житлового будинку у своєму електронному кабінеті на платформі онлайн-оголошень ОЛХ. З викладеного вбачається, що 15 червня 2018 року оголошення було опубліковано саме ОСОБА_1 .
Згідно із скріншотами листування у телефонному додатку «Вайбер» між позивачем і відповідачем 20 червня 2018 року ОСОБА_1 надіслав ОСОБА_2 посилання на опубліковане на сайті ОЛХ оголошення щодо продажу будинку відповідача (а.с.118). 
Також на сайті metry.ua агентом-посередником ОСОБА_1 було розміщено оголошення про продаж будинку, що підтверджується відповідними скріншотами (а.с.140-145).   
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказував, що до нього зателефонував ОСОБА_3 , який зацікавився будинком і з яким вони домовилися про огляд будинку на наступний день, але ОСОБА_3 в той же день зателефонував знову і попросив назвати адресу знаходження будинку, оскільки він вже знаходився в населеному пункту де був розташований об`єкт нерухомості. За доводами позивача, ОСОБА_3 без його участі оглянув будинок і уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу. При цьому відповідач порушив п.3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. договору про надання послуг від 15 червня 2018 року, оскільки не проінформував виконавця про пропозиції третіх осіб щодо укладення Основного договору, проводив переговори із третьою особою без участі виконавця, не повідомив виконавця про укладення договору.
Посилання ОСОБА_2 на невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором належними доказами не підтверджено. Із наданих відповідачем скріншотів неможливо достовірно встановити дату опублікування оголошення щодо продажу будинку і чи дійсно це той будинок, який був предметом договору, як і особу, яка здійснила таке опублікування. ОСОБА_2 не скористався правом, наданим йому умовами договору, вимагати надання звіту про виконання виконавцем договірних зобов`язань у відповідності із п.3.1 Договору. Крім того, вбачається, що договір купівлі-продажу було укладено протягом незначного проміжку часу (декількох днів) з дня звернення ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і домовленості між позивачем і відповідачем щодо огляду будинку. 
Сукупністю досліджених доказів по справі встановлено надання ОСОБА_1 фактичних послуг ОСОБА_2 на виконання умов договору про надання послуг від 15 червня 2018 року.
Пунктом 4.1. вказаного договору встановлено, що з дня підписання замовником та третьою особою Основного договору або з дня підписання між виконавцем та замовником акту приймання-передачі наданих за договором послуг виконавець вважається таким, що належним чином виконав свої зобов`язання за договором та має беззаперечне право на отримання винагороди.
У судове засідання суду апеляційної інстанції позивачем надано опис вкладення у цінний лист з описом, згідно з яким 31 серпня 2018 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 Акт наданих послуг від 09.08.2018р. до договору про надання послуг від 15.06.2018 року. 
Проте, ОСОБА_2 не виконано обов`язку по оплаті послуг за наданими послугами.
Згідно з розрахунком, здійсненим ОСОБА_1 на підставі п.5.1. Договору про надання послуг від 15 червня 2018 року, розмір штрафу становить 4000 доларів США, що еквівалентно 107 840 грн (станом на дату укладення договору купівлі-продажу - 09 серпня 2018 року). За порушення терміну оплати розмір пені обчислено позивачем у сумі 2274,98 грн (станом на 31 серпня 2018 року). Загальна сума складає 110 114,98 грн (107 840 + 2274,98). При цьому ОСОБА_1 взято до уваги при обрахунку розміру винагороди узгоджена в договорі мінімальна сума продажу об`єкту нерухомості.
Відповідач зазначений розрахунок не спростовував.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Відповідно до п/п 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При зверненні до суду з позовом підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1101,15 грн (110 114,98 грн х 1%). 
За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у відповідності до положень п/п 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме: 1651,73 грн (1101,15 грн х 150%).
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог і вимог апеляційної скарги з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1101,15 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 1651,73 грн за апеляційний розгляд справи.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2019 року скасувати.
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти за договором про надання послуг у розмірі 110 114 (сто десять тисяч сто чотирнадцять) грн 98 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1101 (одна тисяча сто одна) грн. 15 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1651 (одна тисяча шістсот п`ятдесят одна) грн 73 коп. за апеляційний розгляд справи.    
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 29 січня 2020 року.
Головуючий:                                               Судді: