ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р.	Справа № 440/2789/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калитки О. М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, мысце складання м. Полтава, повний текст складено 16.09.19 року по справі № 440/2789/19
за позовом         ОСОБА_1  
до        Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ,        Головного управління Національної поліції в Полтавській області                
про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* від 24.07.2019 та Акт №24 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 24.07.2019 за фактом отримання травми 23.02.2018 ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 23.02.2018 з ОСОБА_1 , та скласти акти за формами Н-1* та Н-5*, з висновком комісії, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.02.2018 близько 15 години 30 хвилин перебуваючи на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, під час виконання службових обов`язків, виїхавши за викликом за адресою: АДРЕСА_1 , під час припинення хуліганських дій, отримав тілесні ушкодження. У ході розслідування нещасного випадку комісія дійшла висновку, що травму позивач отримав в результаті того, що у останнього був відсутній захисний шолом, але вказані висновки не відповідають даним обставинам, оскільки правопорушник наніс позивачу удар кулаком руки в обличчя, тобто в лицьову частину голови, яка шоломом захищена не була, оскільки на захисному шоломі відсутнє захисне забрало, що перешкоджає нанесенню тілесних ушкоджень саме лицьової частини голови, а саме: обличчя. За доводами позивача, фактично розслідування нещасного випадку комісією проводилося формально, без повного з`ясування обставин за яких заподіяно травми, а висновки щодо нещасного випадку ґрунтуються на сумнівах та припущеннях відповідача, які нічим не підтверджені.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року у справі № 440/2789/19 адміністративний позов позивача задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* від 24.07.2019 та акт № 24 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 24.07.2019 за фактом отримання травми 23.02.2018 ОСОБА_1 
Зобов`язано Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 23.02.2018 з ОСОБА_1 
Зобов`язано Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в ході повторного розслідування за фактом отримання травми ОСОБА_1 23.02.2018 скласти акти за формами Н-1* та Н-5* з висновком комісії, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідач, Головне управління Національної поліції в Полтавській області не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Позивач відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду апеляційної інстанції не надав.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник ГУ Національної поліції в Полтавській області надав заяву про розгляд справи без його участі.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 23.02.2018 поліцейський СРПП №1 Лубенського ВП старший сержант поліції ОСОБА_1, позивач у справі, спільно з інспектором СРПП №1 Лубенського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_4 знаходилися на зміні по патрулюванню м. Лубни та Лубенського району. Близько 14 год. 31 хв. на службовий планшет надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що за її місцем проживання вчиняється насильство в сім`ї відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 . Прибувши на місце виклику позивач разом із ОСОБА_4 зайшли до будинку, де на міжквартирній площадці зустріли бабусю ОСОБА_2 та малолітню дитину ОСОБА_3 , які повідомили, що батьки останньої знаходяться в стані алкогольного сп`яніння та вчиняють насильство у сім`ї. Після цього ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_4 постукали до квартири №23 , але ніхто двері не відчинив. У цей час малолітня ОСОБА_3 власним ключем відчинила свою квартиру, запросивши працівників поліції зайти з нею для власної безпеки. Після цього остання зайшла до квартири, а працівники поліції залишилися стояти біля вхідних дверей даної квартири та контролювати обстановку і слідкувати за діями малолітньої. У цей час із квартири до вхідних дверей вийшли ОСОБА_6 (співмешканець) і ОСОБА_7 (мати) та почали безпідставно виражатися в бік працівників поліції брутальною лайкою. В ході цього працівники поліції повідомили причину їхнього візиту, але останні не відреагували та вели себе вкрай агресивно, на що їм було неодноразово зроблено зауваження та прохання заспокоїтися. Однак ОСОБА_6 на зауваження працівників поліції не реагував та почав вести себе вкрай агресивно та розмахувати руками і виражатися брутальною лайкою в бік працівників поліції. Щоб уникнути подальшого конфлікту позивач та ОСОБА_4 почали відходити назад в напрямку дверей, слідкуючи при цьому за діями ОСОБА_6 попереджаючи його про припинення протиправних дій, після чого ОСОБА_6 наблизився до позивача почав хапати його за формений одяг і наніс один удар кулаком в голову, а саме - в область лівого ока, після чого був затриманий працівниками поліції.
Даний факт занесено до ЄРДР за кваліфікацією складу кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 345 КК України та присвоєно реєстраційний №1201817024000250.
Постановою Лубенського ВП кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 внесене до ЄРДР за №1201817024000250 від 23.03.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.04.2018 у справі №539/1192/18 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
За фактом отриманих тілесних ушкоджень позивач 23.02.2018 звернувся до Лубенської центральної міської лікарні, де йому встановлено діагноз - "черепно-мозкова травма, струс мозку", у зв`язку з чим був виданий листок непрацездатності серії АДН №560277 на період з 23.02.2018 по 07.03.2018.
Згідно з випискою від 07.03.2018 №2063/244 форми №027/0 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 за наслідками перебування у стаціонарі Лубенської Центральної міської лікарні встановлено повний діагноз - ЧМТ. Струс г/мозку (виробнича 23.02.18).
З метою з`ясування обставин отримання тілесних ушкоджень поліцейським СРПП №1 Лубенського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_1 начальник ГУНП в Полтавській області Замахін А.Л. виніс наказ від 28.02.2018 №226 "Про призначення та проведення службового розслідування", за наслідками проведення якого складено відповідний висновок від 29.03.2018.
Відповідно до висновку проведеним розслідуванням встановлено факт порушення ОСОБА_1 п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, п. 1 п. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179-2016, п. 1.2.7, п. 4.5, п. 6.7 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 №940, за що поліцейському сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП старшому сержанту поліції ОСОБА_1 оголошено сувору догану.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 у справі № 816/1631/18, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018, позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено: визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ГУНП в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 06.04.2018 № 566.
Наказом Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 23.02.2018 створено комісію для розслідування обставин та причин нещасного випадку, що стався 23.02.2018 із старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області.
За фактом нещасного випадку було проведено розслідування, результати якого 12.04.2018 були оформлені актом комісії Лубенського ВП (форма Н-5*), за висновком якого нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
12.04.2018, начальник Лубенського ВП Кривченко В.І. затвердив акт №14 (форма НТ*) про нещасний випадок невиробничого характеру, за висновком якого нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі № 816/1630/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019, визнано протиправними та скасовано Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та Акт № 14 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 12.04.2018 Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, які складено за фактом отримання позивачем травми 23.02.2018; зобов`язано Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 23.02.2018.
На виконання зазначеного рішення суду Лубенським ВП проведено повторне розслідування , результати якого 24.07.2019 були оформлені актом комісії Лубенського ВП (форма Н-5*) (а.с. 108-114), за висновком якого нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни. 24.07.2019, начальник Лубенського ВП Кривченко В.І. затвердив акт №24 (форма НТ*) про нещасний випадок невиробничого характеру, за висновком якого нещасний випадок з позивачем стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а обраний позивачем спосіб захисту є ефективним та належним.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно - правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (пункт 2 частини першої  статті 18 Закону № 580-VIII).
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
Відповідно до пункту 1.2.7 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 №940 (надалі - Інструкція), (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) основним завданням органів внутрішніх справ щодо реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події є, зокрема  забезпечення особистої безпеки працівників міліції, організація їх навчання діям у типових та екстремальних ситуаціях.
Згідно з пунктом 4.5 Інструкції начальники і відповідальні по ОВС та інші працівники міліції при виїзді на місця подій зобов`язані мати при собі вогнепальну зброю, засоби бронезахисту та бути одягнені у формений одяг (працівники оперативних підрозділів, крім відповідальних по ОВС, можуть бути у цивільному).
Працівники, включені до складу СОГ чи ОГ, забезпечуються вогнепальною зброєю, боєприпасами і спецзасобами індивідуального захисту та активної оборони (бронежилетом та захисною каскою не нижче 2-го класу захисту, гумовим кийком, балончиком з аерозолем сльозоточивої чи дратівної дії, наручниками). За рішенням начальника ОВС їм можуть видаватися автоматична зброя та інші спеціальні засоби. Контроль за екіпіруванням членів СОГ та ОГ при виїзді на місце події покладається на начальника та відповідального по ОВС. 
Відповідно до пункту 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404 (надалі - Порядок) розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).
Згідно з пунктом 2.2 Порядку за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Положеннями пункту 2.4 Порядку визначено, що якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.
Про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги  /пункт 3.1 Порядку/.
Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС /пункт 3.5 Порядку/.
Відповідно до пункту 3.8 Порядку комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;  визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.
У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.
Згідно з пунктом 3.9 Порядку визначено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.
Положеннями пункту 3.10 Порядку визначено, що комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
Відповідно до пункту 3.11 Порядку комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:  за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;  під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
До першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі - акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин /пункт 3.12 Порядку/.
Як встановлено судовим розглядом, підставою для складення актів за формою Н-5* та НТ* від 24.07.2019 стало порушення ОСОБА_1 пункту 1, пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, підпункту 1.2.7., пункту 4.5, пункту 6.7 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події в частині особистої недисциплінованості позивача, ігнорування ним заходів особистої безпеки в конфліктній ситуації, та неналежній організації взаємодії з колегою в екстремальній ситуації.
Зазначені обставини (ігнорування заходів особистої безпеки, не здійснення відеофіксації) були підставою для складення Лубенськими відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та Акту № 14 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 12.04.2018, які визнані протиправними та скасовані рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі № 816/1630/18.
Надавши оцінку вищевказаним обставинам суд зобов`язав Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 23.02.2018.
При цьому, колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції у цій справі, що неврахування Лубенським ВП ГУНП в Полтавській області під час проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 23.02.2018 за наслідками якого складено акти від 24.07.2019 висновків суду, викладених у рішеннях від 22.01.2019 по справі № 816/1630/18 щодо підстав та мотивів скасування актів, від 21.06.2018 по справі № 816/1631/18 щодо визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу ГУНП в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача" від 06.04.2018 № 566, виникла необхідність повторного звернення до суду та задоволення позову. 
Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.
У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, позивач з метою захисту своїх прав неодноразово був змушений звертатися за судовим захистом та отримавши два судових рішення на свою користь, відповідачами не було відновлено порушених прав позивача, тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов обрав ефективний засіб правового захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача у спірних правовідносинах. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ 
Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року у справі № 440/2789/19 відсутні.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року по справі № 440/2789/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Калитка	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  27.01.2020 року