УХВАЛА

23 січня 2020 року 
Київ
справа №823/2260/18
адміністративне провадження №К/9901/1838/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області                 
на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року
про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року
у справі №620/273/19
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області                 
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі №823/2260/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії позов задоволено повністю.
01 жовтня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі №823/2260/18, в якій заявник просить скасувати за нововиявленими обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі №823/2260/18 та у задоволені позову відмовити. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  11 грудня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.
10 січня 2020 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на  ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019  року у справі №823/2260/18.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Частиною 2 ст. 369 КАС України передбачено, що судове рішення за наслідками провадження за виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, установленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.
Згідно з ч. 2 ст. 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в п.3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
З касаційної скарги убачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оскаржує постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року, прийняту за результатами перегляду ухвали  Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Виходячи з того, що ч. 2  ст.    328 КАС України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також постанова суду апеляційної інстанції за наслідками її перегляду касаційному оскарженню не підлягають.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 10 червня 2019 року у справі № 826/24648/15, від  14 листопада 2019 року у справі № 620/273/19.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначена норма Кодексу узгоджується з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у п. 7 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 13 КАС України, а також ч. 1 ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Крім того, серед основних напрацьованих Європейським судом з прав людини підходів до касаційного перегляду судових рішень та, відповідно, застосування "процесуальних фільтрів" до такого перегляду слід віднести наступні:
- Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) не зобов`язує держави створювати апеляційні або касаційні суди, проте, якщо вони створені, то особі має гарантуватися дотримання гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції на рівні цих судів, хоча у таких випадках можуть застосовуватися менш суворі стандарти.
- право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати передбачуваним обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
- сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору або наявність сумнів у правильності рішення, яке набрало законної сили, не може бути самостійною підставою для оскарження судового рішення.
- жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
- головною функцією судів вищих інстанцій з перегляду є розгляд правових питань, що мають важливе та виключне значення, усунення фундаментальних правових помилок і недоліків, допущених судами нижчих інстанцій, забезпечення єдності судової практики, уніфікованого та єдиного застосування права, а не новий розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають вагомі підстави (непереборні обставини), які передбачені у законодавстві.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до ст. 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, отже у відкритті провадження за цією скаргою слід відмовити.
Виходячи з викладеного та керуючись ст. 328, 333 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі №620/273/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                        І.В. Желєзний

Судді                                                                                                            Я.О. Берназюк

                                                                                                                                   Н.В. Коваленко