ПОСТАНОВА 
Іменем України
20 лютого 2020 року                                                         м. Кропивницький
справа № 404/6642/19
провадження № 22-ц/4809/384/20 
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:                
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.
        секретар Гончар В.В.
учасники справи:
ОСОБА_1 
 
ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.11.2019 року, суддя Павелко І.Л., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з листопада 2008 по червень 2019 вона з відповідачем перебували у шлюбі. 
В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2019 шлюб між сторонами розірвано.
ОСОБА_1 зазначила, що син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини.
Просила суд стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2019 року позов задоволено.
В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну мотивувальної частини рішення суду першої інстанції у якій виключити з рішення суду речення «відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає».
Зазначається, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, оскільки від виконання обов`язку сплати аліментів на утримання сина він не ухилявся, а навпаки був ініціатором офіційного врегулювання фінансових відносин між ним та позивачем відносно спільного сина.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15.01.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30.01.2020 справу призначено до розгляду.
До суду надано відзив на апеляційну скаргу не надано.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає   задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що в період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 15.06.2010 року, актовий запис № 1215 в графі «батько» вказаний ОСОБА_1 (а.с.4).
Суд першої інстанції зазначив, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем,  та стягнув  з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття.
З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі та застосуванні норми права  до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 13  ЦПК України  суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених   нею  вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи вбачається, що справа судом першої інстанції розглядалась без участі сторін в порядку спрощеного провадження.
В матеріалах справи знаходиться заява від Бочкарьова ОСОБА_3 від 27.11.2019 року №41992 в якій просить суд справу №404 /6642/19 розглянути без його участі. Позов визнає.
В матеріалах справи знаходиться заява від ОСОБА_4 від 27.11.2019 року №41994 в якій просить суд справу №404 /6642/19 розглянути без її участі. Позов підтримує.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись у суд з позовом про стягнення аліментів в позовній заяві зазначила, що сторони є батьками -  ОСОБА_2   ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після розірвання шлюбу з відповідачем, син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини.
Відповідач відзив на позов або будь-яких заперечень з приводу зазначеного позивачем до суду першої інстанції, не надавав.
Суд першої інстанції розглянув справи виходячи з матеріалів наданих сторонами.
В суді апеляційної інстанції сторони дали пояснення, які дають підстави зробити висновок, що відповідач не ухилявся від утримання та надання матеріальної допомоги на утримання сина.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони проживають в будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідач добровільно сплачує комунальні послуги та витрати по утриманню будинку в якому проживають сторони разом з дітьми.
Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак у сторін виникають розбіжності, зокрема в розмірі грошової допомоги необхідної для утримання сина.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що для врегулювання зазначених розбіжностей відповідачем було запропоновано позивачу вирішити зазначені питання відповідно до діючого законодавства в судовому порядку.
Зазначені обставини сторонами не заперечуються.
Додані відповідачем до апеляційної скарги роздруківки з банківських рахунків підтверджують ту обставину, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини.
Відповідач по справі не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина в розмірі зазначеному у позовній заяві.
Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, відповідно мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні в тій частині де зазначається, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки судом встановлено, що зазначені твердження викладені в позовній заяві спростовуються пояснення сторін в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,                              

ПОСТАНОВИВ:

 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.
Змінити рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.11.2019 року, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
Текст постанови складено 25. 02.2020 року.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених статті 389 ЦПК України.

Головуючий:
Судді: