17.01.20
33/812/4/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді                 Фаріонової О.М.

за участю секретаря         Тимошенка О.С.
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності          ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2019 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. 

Згідно постанови судді, 02 листопада 2019 року, о 15 год. 10 хв., в м. Миколаєві по пр. Богоявленському, 21 в напрямку пр. Миру, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HONDA ACCORD, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Зазначає, що він не приймав участь в судовому засіданні у зв`язку з хворобою, а суддя все одно розглянув справу у його відсутність, позбавивши його можливості надавати пояснення та докази його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. 

Стверджує, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Проте, забажав поїхати до лікарні, в чому працівники поліції йому відмовили. 

Зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що він добровільно прибув у заклад охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що суддя помилково прийшов до висновку про наявність у його діях порушення вимог п. 2.5 ПДР України, тобто відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. 

Також просить врахувати, що на його утриманні перебуває неповнолітній син , 2004 р.н. та мати, 1957 р.н., які знаходиться на обліку у лікарнях. 

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає правильними висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Ці висновки судді ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.
           
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне   правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення. Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №295416 від 02.11.2019 р., згідно якому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транмпортн6ого засобу та у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Зазначене підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно яким, в їх присутності ОСОБА_1 , у якого були явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився. Під час складання протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений зі своїми правами згідно з законом. 

Хоча свідки  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  не були допитані судом, але письмові пояснення свідків, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. 

Пояснення зазначених свідків узгоджуються з даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейських, що вівся під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , який витребувано апеляційним судом. Суд переглянув зазначений відеозапис та встановив, що ОСОБА_1 дійсно в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. 

Згідно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але забажав поїхати до медичного закладу для проходження огляду. 

Але ці доводи спростовуються даними, що містяться в матеріалах справи. Так, згідно направленню на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 02.11.2019 р. о 15 год. 45 хв., ОСОБА_1 направлявся працівниками поліції до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Проте, графи «огляд проводився за допомогою» та «результати огляду» не заповнені, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не проходив зазначений огляд у закладі охорони здоров`я. 

Відповідно до вимог п. п. 15, 16, 19, 20 р. ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. 

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. 

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Однак, твердження апелянта про те, що він добровільно прибув у заклад охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, не є слушними та матеріалами справи не підтверджені, оскільки відсутні необхідні документи, які обов`язково повинні бути заповнені, коли особа пройде огляд у медичному закладі, та матеріали справи свідчать про те, що апелянт огляд у медичному закладі не проходив через відмову на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан спяніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, та надав їм належну оцінку. 

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд встановив, що водій ОСОБА_1 зазначені вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України порушив, відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Отже, своїми неправомірними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що на його утриманні перебувають його малолітній син та мати похилого віку, які перебувають на обліку у лікарні, а також та обставина, що за поясненнями апелянта транспортний засіб є його єдиним джерелом існування, не впливає на суть правопорушення та не є підставою скасування постанови судді.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає  підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в :

      Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає. 

Суддя                                  О.М. Фаріонова