Постанова
Іменем України 
 
14 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 214/422/18
провадження № 61-2303св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,   
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - приватне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс Банк», 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року у складі судді Ткаченка А. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Барильської А. П.,                     Бондар Я. М., Зубакової В. П.,    
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс Банк» або банк) про захист прав споживачів.                 
Свої вимоги обґрунтовували тим, що 11 серпня 2006 року ОСОБА_1 уклав з акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс Банк», кредитний договір, відповідно до якого отримав кредитні кошти у розмірі 14 250,00 дол. США. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 11 серпня 2006 року уклав із банком іпотечний договір № 3716-094/06 P, згідно з яким передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . 
18 серпня 2006 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 3716-094/06Р, за умовами якого вона несе солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору від 11 серпня 2006 року.
ОСОБА_1 зазначав, що у зв'язку з кризою у країні та підвищенням курсу долара США він допустив заборгованість по сплаті за користуванням кредитом. Його заробіток дозволяє сплачувати кредит в розмірі 3 000,00 грн кожного місяця, а тому бажає перевести свій кредит у національну валюту. 
Його звернення банківська установа проігнорувала, не дивлячись на те, що існує меморандум про переведення валютних кредитів громадян у національну валюту. 
Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати незаконними дії ПАТ КБ «Правекс Банк» щодо відмови перевести валютний кредит за кредитним договором від 11 серпня 2006 року в національну валюту за курсом Національного банку України та зобов'язати відповідача провести реструктуризацію валютного кредиту.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року,                  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що  позивачами не доведено факт звернення до відповідача з заявою про реструктуризацію кредитного боргу та відсутності доказів непогашеної, простроченої заборгованості за кредитним договором від 11 серпня              2006 року станом на січень 2014 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та позовні вимоги задовольнити.  
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга   ОСОБА_1 аргументована тим, що суди  першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для вирішення справи, не врахували, що він надавав суду докази про  ігнорування банком його вимоги про переведення валютного кредиту за кредитним договором від 11 серпня 2006 року в національну валюту та  дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою  Верховного Суду від 08 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Правекс Банк» про захист прав споживачів.  
Витребувано з Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області  зазначену справу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 11 серпня 2006 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс Банк», та ОСОБА_1   укладено кредитний договір № 3716-094/06 Р, відповідно до умов якого  банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в іноземній валюті на загальну суму 14 250,00 дол. США зі сплатою 12 % річних та терміном поверненнядо 11 серпня 2027 року.  
В цей же день між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого останній придбав квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 46,6 кв. м за ціною 75 750,00 грн.
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором                        11 серпня 2006 року АКБ «Правекс-Банк» та  ОСОБА_1 уклали іпотечний договір № 3716-094/06 Р, згідно з яким останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру  АДРЕСА_1 .
11 серпня 2006 року ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк» уклали договір поруки № 3716-094/06Р, згідно з яким ОСОБА_2 , як поручитель, зобов'язалась нести солідарну майнову відповідальність передбанківською установою за виконання у повному обсязі зобов'язань ОСОБА_1  за кредитним договором від 11 серпня 2006 року                             № 3716-094/06Р та можливих змін і доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 11 серпня 2027 року у розмірі                            14 250,00 дол. США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. 
21 березня 2013 року ПАТ КБ «Правекс Банк» та ОСОБА_1  уклали договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору                           від 11 серпня 2006 року № 3716-094/06Р, яким, зокрема, доповнено розділ 11 «Третейське застереження» пунктами про порядок вирішення спорів.  
09 січня 2015 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ОСОБА_1  укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 11 серпня 2006 року № 3716-094/06Р, відповідно до якого з метою проведення реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором сторони домовились про наступне: надати позичальнику відстрочення платежу за кредитом до 09 липня 2015 року, проценти підлягають сплаті позичальником щомісячно, а також змінено графік погашення кредиту згідно Додатку 1. 
Звертаючись до суду з даним позовом,  ОСОБА_1 посилався на те, що він звертався до ПАТ КБ «Правекс Банк» щодо можливості вирішення питання стосовно переведення кредиту в національну валюту, але банк ігнорує його вимоги.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.
Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
07 травня 2015 року між Національним банком України та банківськими установами, у тому числі й ПАТ КБ «Правекс Банк», підписаний Меморандум про реструктуризацію валютних кредитів. 
Реструктуризації підлягає кредит, за яким загальна сума боргу не перевищує 2,5 млн  гривень за офіційним курсом гривні до іноземних валют станом на 01 січня 2015 року та строк повернення якого станом на 01 січня 2015 року не настав, а також за кредитом відсутня непогашена прострочена заборгованість станом на 01 січня 2015 року.
Обов`язок банків щодо виконання вищевказаних положень Меморандуму виникає виключно за умови прийняття таких змін: до окремих нормативних документів Національного банку України щодо незастосування санкцій до банків внаслідок порушення нормативів в результаті проведення реструктуризації валютних кредитів та/або прощення (анулювання) частини боргу; щодо подальшої класифікації цих кредитів, їх обліку тощо; до Податкового кодексу щодо звільнення від оподаткування банківські установи та фізичних осіб - позичальників за операціями реструктуризації (прощення) валютних кредитів та/або прощення (анулювання) частини боргу; скасування мораторію на звернення стягнення на майно, яке виступає забезпеченням за кредитами фізичних осіб (встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року разом з доповненнями).
Натомість у чинному законодавстві не відбулися вказані зміни, а тому  меморандум надавав банку лише право на вчинення такої дії. Для того, щоб розпочати фактичний процес реструктуризації боргу, позичальнику необхідно письмово звернутися до банку з проханням проведення конвертації згідно з Меморандумом та зареєструвати це звернення в банку. Потім отримати письмову відповідь від банку. У разі відмови або отримання рішення про застосування умов, які є гіршими за умови Меморандуму, потрібно письмово звернутися з наданням всіх матеріалів до відповідної комісії при Громадській раді.
Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що   ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами факт звернення до ПАТ КБ «Правекс Банк» з відповідною заявою про реструктуризацію кредитного договору.
Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимогОСОБА_1 та   ОСОБА_2 .
Доводи касаційної скарги про те, що позивачі надавали суду першої інстанції докази звернення до банківської установи з відповідною заявою, але суд їх не прийняв, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно з журналом судового засідання клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів ні позивачами, ні їх представниками не заявлялись, такі докази у справі відсутні.   
Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,                       від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.     
                                                                         
Судді:                                                                                      В.  І.  Журавель

                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                 М. М. Русинчук