Ухвала
 
20 січня 2020 року
м. Київ
 
справа №154/1365/19
провадження №61-1265ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу  ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – Волинський обласний військовий комісаріат, Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – ІНФОРМАЦІЯ_3 , Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, з позовом, у якому просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в сумі 50 000 грн, завдану незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Ріщенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області 
від 29 жовтня 2019 року скасовано, у справі ухвалено нове рішення.
Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 1 500 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року,  ІНФОРМАЦІЯ_3  просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції встановив, що дана справа є малозначною.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд погоджується з наведеним вище висновком апеляційного суду та приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову у даній справі становить 50 000 грн, яка станом 
на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 * 100 = 210 200).
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною. 
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. 
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У касаційній скарзі  ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначило, що дана справа дана справа становить значний суспільний інтерес для органів військового управління й військових колективів та має виняткове значення для усіх учасників справи, а її розгляд в суді касаційної інстанції дозволить сформувати єдину правозастосовчу практику по даній категорії справ за участю військовослужбовців.
 Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що наведені заявником підстави є такими, що становлять виняткове значення для учасника справи та, що розгляд саме цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики.
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – Волинський обласний військовий комісаріат, Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про відшкодування моральної шкоди.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                В. С. Висоцька