Постанова 
Іменем України 
 
25 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 755/1265/18
провадження № 61-16821св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
відповідач - державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на постанову Київського апеляційного суду від 26 червня            2019 року в складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Ратнікової В. М.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» (далі - ДП «УСТФ «Укртелефільм») про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.
 
Позовна заява обґрунтована тим, що вони працюють у ДП «УСТФ «Укртелефільм» на наступних посадах: ОСОБА_1 - з 25 листопада 2013 року на посаді начальнику відділу господарсько-технічного забезпечення, ОСОБА_2 - з 16 квітня 1982 року на посаді начальника цеху сантехніки, вентиляції та опалення, ОСОБА_3 - з 25 серпня 1992 року на посаді провідного економісту відділу економіки та виробництва, ОСОБА_4 - з 03 липня 2000 року на посаді начальника дільниці по ремонту та обслуговуванню знімальної техніки і електричного обладнання, ОСОБА_5 - з 12 лютого 1980 року на посаді старшого електромеханіка дільниці підготовки та обслуговування зйомок, ОСОБА_6 - з 28 лютого 2011 року на посаді головного бухгалтера, ОСОБА_7 - з 02 січня 1976 року на посаді художнього керівника - першого заступника генерального директора. 
 
З початку 2018 року відповідач, посилаючись на складне економічне становище та відсутність коштів, відмовився виплачувати позивачам заробітну плату за січень - березень 2018 року, внаслідок чого у нього перед позивачами, станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість по заробітній платі, в тому числі і по нарахованій на період відпусток, а саме перед: ОСОБА_1 - 50 752,74 грн, ОСОБА_2 - 110 090,74 грн, ОСОБА_3 - 39 653,33 грн,         ОСОБА_4 - 28 726,18 грн, ОСОБА_5 - 40 103,64 грн,     ОСОБА_6 - 69 902,17 грн та ОСОБА_7 - 82 674,82 грн. 
 
У лютому-березні 2018 року працівники студії неодноразово зверталися до голови комісії з перетворення про надання довідок про наявну заборгованість із заробітної плати за січень та лютий 2018 року, однак, він відмовився підписувати підготовлені головним бухгалтером довідки, мотивуючи це тим, що він є ліквідатором і жодного відношення до виплати заробітної плати немає.
 
21 та 26 лютого 2018 року працівники студії через головного бухгалтера звернулися до Головного управління Держпраці у Київській області та Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради щодо порушення головою комісії з перетворення законодавства про працю України в частині невиплати заробітної плати працівникам ДП «УСТФ «Укртелефільм», у відповідь на що з 5 по 23 квітня 2018 року були проведені інспекційні відвідування з метою отримання документів, які свідчать про невиплату заробітної плати працівникам ДП «УСТФ «Укртелефільм», однак, головою комісії жодних документів не було надано. 
 
У червні 2018 року позивачі звернулися до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вказані заяви були задоволені. Однак, в подальшому за заявами відповідача зазначені судові накази були скасовані у зв`язку з наявністю спору про право.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року позов задоволено.
 
Стягнуто з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь: ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 50 752,74 грн без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 110 090,74 грн без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_3 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 39653,33 грн без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_4 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 28 726,18 грн без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_5 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 40 103, 64 грн без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_6 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 69 902,17 грн без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_7 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 82 674,82 грн без урахування обов`язкових податків та зборів.
 
Зобов`язано ДП «УСТФ «Укртелефільм» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 індексацію на нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати станом на 23 серпня 2018 року.
 
Суд першої інстанції вважав позовні вимоги стосовно зобов`язання відповідача виплатити заборгованість по заробітній платі з урахуванням її індексації обґрунтованими та доведеними належними доказами, якими є довідки, відносно кожного із позивачів, про наявну заборгованість по заробітній платі, що підписані від імені відповідача першим заступником генерального директора ОСОБА_7 та головним бухгалтером ОСОБА_6 . Оскільки ОСОБА_9 був призначений на посаду генерального директора лише з 16 липня 2018 року, а за відсутності генерального директора ОСОБА_7 мав право підписання відповідних довідок та наказів, що передбачено його повноваженнями. Окрім того, враховуючи межі заявлених позовних вимог та порядок обчислення компенсації втрати частини грошових доходів громадян, суд також виходив із того, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення, оскільки позивачі самостійно визначили відповідний період меншим, ніж це передбачено нормами діючого закону, що є їх правом, та не порушує прав відповідача. При цьому, оплата щорічної основної відпустки здійснюється на підставі середньої заробітної плати, а індексації підлягають готові доходи громадян, отримані у гривнях на території України. Довідки на підтвердження розміру заборгованості відповідають дійсності та є чинними.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року скасовано, позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 12 852 грн, на користь ОСОБА_2 12 852 грн, на користь ОСОБА_3 7 323 грн, на користь ОСОБА_4 11 016 грн, на користь ОСОБА_5 8 100 грн, на користь ОСОБА_6 16 560 грн, на користь ОСОБА_7 18 032 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.
 
Зобов`язано ДП «УСТФ «Укртелефільм» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 індексацію на нараховану, але не виплачену заробітну плату, за період з 01 січня по 01 березня 2018 року, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
 
Апеляційний суд дійшов висновку, що правових підстав для стягнення з відповідача заробітної плати за період відпусток позивачів згідно вищевказаних наказів, не має, оскільки з 21 грудня 2017 року управління ДП «УСТФ «Укртелефільм» здійснювалося головою комісії Авраховим Т. Г. та членами комісії. Перший заступник генерального директора ОСОБА_7 не був включений до членів комісії з припинення відповідача, а відтак не мав повноважень на видачу наказів та розпоряджень від імені відповідача, у тому числі і наказів про відпустки працівників.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 755/12651/18 та витребувано її з Дніпровського районного суду м. Києва.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У вересні 2019 року позивачі подали касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи наявна довіреність № 137 від 28 листопада 2016 року, яка видана генеральним директором ДП «УСТФ «Укртелефільм» ОСОБА_11 першому заступнику генерального директора ОСОБА_7, згідно з якою ОСОБА_7 уповноважується діяти від імені ДП «УСТФ «Укртелефільм» у тому числі перед фізичними особами, для чого він наділяється, зокрема, правом підписувати від імені ДП «УСТФ «Укртелефільм», а тому накази про надання щорічної відпустки відносяться до складу документів, право на підписання яких передбачено довіреністю. Щодо висновків апеляційного суду щодо невідповідності тривалості відпусток вимогам діючого законодавства слід зазначити, що наказами позивачам надано щорічні основні відпустки тривалістю понад 59 календарних днів за кількарічні періоди роботи, а саме: за вісім, дев`ять, а деяким й одинадцять років роботи, а тому тривалість наданих позивачам відпусток з урахуванням вказаних періодів не суперечить Закону України «Про відпустки».
 
Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
 
У жовтні 2019 року до Верховного Суду ДП «УСТФ «Укртелефільм» подало відзив на касаційну скаргу, у якому просила касаційну скаргу відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін. Указувало, що доводи касаційної скарги спростовуються висновками апеляційного суду  та не підтверджуються наявними матеріалами справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що 27 лютого 2018 року першим заступником генерального директора ДП «УСТФ «Укртелефільм» ОСОБА_7 підписано такі накази:
 
№ 17 про надання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за період роботи з 25 листопада 2013 року по 25 листопада 2018 року з 01 березня 2018 року по 08 липня 2018 року строком на 124 календарних дні.
 
№ 08 про надання ОСОБА_2 щорічної основної відпустки за період роботи з 16 липня 2007 року по 16 липня 2017 року з 01 березня 2018 року по 15 січня 2019 року строком на 310 календарних днів.
 
№ 12 про надання ОСОБА_3 щорічної основної відпустки за період роботи з 25 серпня 2011 року по 25 серпня 2017 року з 01 березня 2018 року по 09 вересня 2018 року строком на 186 календарних днів. Вказаний наказ також підписаний ОСОБА_12 як керівником структурного підрозділу.
 
№ 14 про надання ОСОБА_5 щорічної основної відпустки за період роботи з 08 вересня 2012 року по 08 вересня 2017 року з 0 березня 2018 року по 24 липня 2018 року строком на 140 календарних днів. Вказаний наказ підписаний також керівником структурного підрозділу Аніщенком В. Г.
 
№ 25 про надання ОСОБА_6 щорічної основної відпустки за період роботи з 08 лютого 2013 року по 08 лютого 2018 року з 01 березня 2018 року по 23 липня 2018 року на 139 календарних днів.
 
12 березня 2018 року першим заступником генерального директора ДП «УСТФ «Укртелефільм» ОСОБА_7 також підписано накази:
 
№ 32 про надання ОСОБА_4 щорічної основної відпустки за період роботи з 03 липня 2015 року по 03 липня 2017 року з 15 березня 2018 року по 18 травня 2018 року строком на 62 календарних дні. Вказаний наказ підписаний також керівником структурного підрозділу Виноградовим B. C.
 
№ 27 про надання ОСОБА_7 щорічної за період роботи з10 серпня 2012 року по 10 серпня 2017 року з 15 березня 2018 року по 11 серпня 2018 року строком на 145 календарних днів. Вказаний наказ підписаний також керівником підприємства ОСОБА_13 .
 
Відповідно до табелю робочого часу за березень 2018 року, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 з 1 березня 2018 року не працювали.
 
Згідно статуту Української студії телевізійних фільмів Державного комітету інформаційної політики, телебачення та радіомовлення України, управління Укртелефільмом здійснює генеральний директор, який призначається головою Держкомінформу України, шляхом укладання контракту.
 
З 21 червня 2017 року генеральним директором ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» був ОСОБА_15 
 
Наказом Державного комітету телебачення і радіомовлення України № 519 від 21 грудня 2017 року «Про перетворення державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» у публічне акціонерне товариство «Укртелефільм» припинено державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» шляхом перетворення у публічне акціонерне товариство «Укртелефільм» та створено комісію з перетворення підприємства, головою якої призначено Аврахова Т. Г. Членом комісії також призначено генерального директора Підлісного В. О.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до статті 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
 
Відповідно до статті 79 КЗпП України черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.
 
Частиною 3 статті 10 Закону України «Про відпустки» визначено, що загальна тривалість щорічних основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів, а для працівників, зайнятих на підземних гірничих роботах, - 69 календарних днів.
 
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. 
 
Отже суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що щорічна відпустка, тривалістю більше, ніж 59 календарних днів, може надаватися у разі звільнення працівника.
 
Відповідно до частини четвертої статті 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.
 
Суд установив, що з 21 грудня 2017 року на підприємстві діяла ліквідаційна комісія, яка мала усі повноваження щодо керівництва підприємством, а також, що 21 грудня 2017 року управління ДП «УСТФ «Укртелефільм» здійснювалося головою комісії Авраховим Т. Г . та членами комісії, зокрема генеральним директором ОСОБА_15 . 
 
Крім того, у лютому 2018 року, на дату підписання наказів про відпустки позивачів, генеральний директор підприємства  ОСОБА_15 . виконував свої посадові обов`язки, що підтверджується, зокрема, відомостями про нарахування заробітної плати за лютий 2018 року.
 
Установивши, що ОСОБА_7 не був включений до членів комісії з припинення ДП «УСТФ «Укртелефільм», суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 не мав право на підписання відповідних довідок та наказів про надання відпусток позивачам.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.
 
Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун
М. Є. Червинська