ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003058 пров. № А/857/286/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Гуляка В.В.,
                                                                                             Пліша М.А.,
секретаря судового засідання                                            Максим Х.Б., 
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Пустомитівської міської ради Львівської області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя – Карп`як О.О.) про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 14 год. 50 хв. 02 грудня 2019 року, повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року, у справі №1.380.2019.003058 за позовом Пустомитівської міської ради Львівської області до Львівської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Львівська міська рада, Громадська організація «Ветеранська спілка воїнів АТО», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» про визнання протиправними і скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И В:

20.06.2019 Пустомитівська міська рада Львівської області звернулась в суд з позовом до Львівської обласної державної адміністрації, треті особи Львівська міська рада, Громадська організація «Ветеранська спілка воїнів АТО», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», просила визнати протиправними і скасувати розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» №1219/0/5-17 від 11.12.2017; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» №121/0/5-18 від 09.02.2018.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року задоволено клопотання Львівської обласної державної адміністрації, позовну заяву Пустомитівської міської ради Львівської області залишено без розгляду.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був залучений до участі у справі № 813/355/18, предметом розгляду якої було спірне розпорядження, відповідачем та третьою особою подані докази оприлюднення спірних розпоряджень на офіційному веб-сайті. Суд першої інстанції врахував пояснення відповідача та третьої особи про те, що позивачу було відомо про спірні рішення: розпорядження №1219/0/5-17 від 11.12.2017 – у січні 2018 року (у зв`язку з залученням до участі у справі №813/355/18), розпорядження №121/0/5-18 від 09.02.2018 – у березні 2018 року (оприлюднення на офіційному веб сайті відповідача та відповідно до розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 01.02.2018 №71/0/5-18 «Про затвердження Регламенту Львівської обласної державної адміністрації»).
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Пустомитівська міська рада Львівської області подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідачем не надано доказу, коли саме оприлюднено оскаржуване розпорядження 121/0/5-18 від 09.02.2018 на сайті відповідача, факт оприлюднення такого в березні 2018 року відповідачем не доведено. Скаржник вказує, що жодного іншого аргумента про те, коли, в який спосіб, та чому позивач повинен був дізнатись про вказане розпорядження в березні 2018 року судом першої інстанції не наведено. Скаржник зазначає, що саме з ухвалення рішення суду, яким скасовано рішення Пустомитівської районної ради про зміну меж с.Наварія Пустомитівської міської ради, наявність оскаржуваних розпоряджень стала порушувати права та інтереси позивача. Вказує, що 17.01.2019 Львівський окружний адміністративний суд надав можливість позивачу ознайомитись з матеріалами справи №813/2655/18 та отримати копію судового рішення у такій, тому позов подано в межах законодавчо встановлених строків. Також зазначає, що всупереч Регламенту Львівська ОДА не надіслала Пустомитівській міській раді ні проектів, ні підписаних розпоряджень, що оскаржуються. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, вказує, що скаржник був залучений до участі у справі №813/355/18 як третя особа, де предметом розгляду було скасування розпорядження    №1219/0/5-17 від 11.12.2017. Зазначає, що спірні розпорядження було оприлюднено на офіційному веб-сайті, що скаржником не спростовано.
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача та представник третьої особи Громадської організації «Ветеранська спілка воїнів АТО» щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Львівська міська рада повноважного представника в судове засідання не забезпечила, належним чином повідомленна про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації від 11 грудня 2017 року №1219/0/5-17 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», розглянувши клопотання учасників антитерористичної операції про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, детальний план території, надано дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за межами населеного пункту на території Пустомитівської міської ради Львівської області, у власність для індивідуального дачного будівництва громадянам згідно з додатком.
Розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації від 09 лютого 2018 року №121/0/5-18 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», розглянувши клопотання учасників антитерористичної операції про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, детальний план території, надано дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за межами населеного пункту на території Пустомитівської міської ради Львівської області, у власність для індивідуального дачного будівництва громадянам згідно з додатком.
Вважаючи вказані розпорядження протиправними, такими, що підлягають скасуванню, Пустомитівська міська рада звернулась із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в поточній редакції, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та законних інтересів. Отже законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Тобто, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.
Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від              06 березня 2019 року (справа №805/1985/18-а), від 04 вересня 2019 року (справа №826/14779/15).
В позовній заяві, заяві про поновлення строку звернення із позовом до суду та апеляційній скарзі скаржник вказує, що порушення прав позивача відбулось після прийняття рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №813/2655/18, яким визнано протиправним та скасовано рішення Пустомитівської районної ради №422 від 22.12.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж села Наварія Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області» в частині включення в межі села Наварії земельних ділянок загальною площею 9,20 га, на які розпорядженнями голови Львівської обласної державної адміністрації від 11.12.2017 №1219/0/5-17 та від 09.02.2018 №121/0/5-18 членам Громадської організації «Ветеранська спілка воїнів АТО» надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва. Скаржник вказує, що з матеріалами вказаної справи ознайомився 17.01.2019 та отримав копію судового рішення від 05.11.2018, а тому, вважає, що строк звернення до суду слід рахувати з 17.01.2019.
В свою чергу, з матеріалів справи судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 про відкриття провадження у справі №813/355/18 за позовом ОСОБА_1 до Голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки Олега Михайловича про визнання протиправним та скасування розпорядження, Пустомитівську міську раду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Предметом розгляду у даній справі було скасування розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» №1219/0/5-17 від 11.12.2017.
У запереченні на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду позивач зазначив, що про існування розпорядження голови Львівської ОДА від 11.12.2017 №1219/0/5-17 дізнався у січні 2018 року, будучи залученим в якості третьої особи у судовій справі №813/355/18, однак на той час таке розпорядження прав позивача не порушувало.  
Крім того, скаржник зазначає, що Пустомитівська міська рада була залучена до процедури врегулювання правовідносин, пов`язаних з прийняттям вказаного розпорядження, який був ініційований Львівською ОДА шляхом створення відповідної робочої групи. Робоча група була покликана вирішити спірні питання, пов`язані з прийняттям оскаржуваного розпорядження від 11.12.2017 №1219/0/5-17, однак діяльність робочої групи не дала жодних результатів.
Разом з тим, обґрунтовуючи незаконність оскаржуваних розпоряджень позивач зазначає, що при прийнятті таких відповідач повинен був керуватись вимогами чинного генерального плану с.Наварія, який надання земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва на цій території не допускає. Вказує, що розпорядження від 09.02.2018 №121/0/5-18 прийнято вже після прийнятті рішення Пустомитівської районної ради №422 від 22.12.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж села Наварія Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області», тобто після зміни меж с.Наварія, а тому при прийнятті такого розпорядження відповідач повинен був керуватись чинним генеральним планом с.Наварія. 
Позивач зазначає, що розробивши, погодивши та затвердивши генеральний план с.Наварії, який передбачав долучення територій до меж цього населеного пункту, територіальна громада в особі Пустомитівської міської ради, набула право на зміну меж населеного пункту с.Наварія, яке має право реалізувати, а Львівська ОДА повинна здійснювати свої повноваження щодо розпорядження земельними ділянками з урахуванням розробленого Генерального плану с.Наварія. Протилежне, на переконання позивача, суперечить принципу верховенства права, зокрема, правовій визначеності та порушує право територіальної громади на розвиток та розширення населеного пункту.
У позовній заяві зазначено, що оскаржувані розпорядження порушують право територіальної громади с.Наварія на розширення та розвиток населеного пункту, що унеможливлює реалізацію стратегії планування та забудови території, що передбачена генеральним планом.
Аналіз зазначеного дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що підставами звернення до суду є саме надання відповідачем оскаржуваними розпорядженнями дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, що, на переконання позивача, не відповідає генеральному плану с.Наварія та інтересам громади.
В свою чергу рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №813/2655/18 визнано протиправним та скасовано рішення Пустомитівської районної ради Львівської області № 422 від 22.12.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) межі села Наварія Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області» лише в частині включення в межі села Наварія земельних ділянок загальною площею 9,20 га, на які оскаржуваними розпорядженнями надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, тобто лише в тій частині, що стосується порушення прав членів Громадської організації «Ветеранська спілка воїнів АТО».
При цьому, суд першої інстанції у вказаному судовому рішенні зазначив, що включення в межі с. Наварія земель, що перебувають у державній власності та розташовані за межами населеного пункту, є можливим виключно за наявності рішення Львівської обласної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки, що є підставою для реєстрації права власності на таку земельну ділянку, які в матеріалах відсутні.
Таким чином, вказаним судовим рішенням не встановлено обставин, які б вказували на порушення оскаржуваними в межах даної справи розпорядженнями прав позивача чи припускали б можливість існування таких порушень. Зміст та дія спірних розпоряджень вказаним судовим рішенням змінено не було, а скасування рішення Пустомитівської районної ради Львівської області № 422 від 22.12.2017 у відповідній частині не змінило факту надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Отже, прийняття рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №813/2655/18 та ознайомлення з матеріалами вказаної справи позивачем 17.01.2019, на переконання суду апеляційної інстанції, не може вважатись днем, коли позивач дізнався про рішення, внаслідок яких відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
В свою чергу, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що Пустомитівська міська рада оскаржувала судове рішення у справі №813/2655/18 в апеляційному та касаційному порядках, однак апеляційна скарга, а в подальшому касаційна скарга були залишені без задоволення.
Щодо оприлюднення оскаржуваних розпоряджень на офіційному сайті відповідача, то такі розпорядження є у загальному доступі, розпорядчі документи на офіційному сайті Львівської ОДА розміщені у хронологічному порядку, що підтверджує відсутність перешкод в отриманні будь-якого рішення Львівської ОДА у зручний для зацікавленої особи час, тоді як позивач не наводить підстав за яких не мав можливостей ознайомитись з такими.
Разом з тим, порушення регламенту, які на переконання скаржника допущені відповідачем, не є самодостатньою підставою для висновку щодо наявності об`єктивно непереборних обставин, істотних перешкод та труднощів для своєчасного звернення Пустомитівської міської ради із позовом до суду.
Підсумовуючи вказане, враховуючи, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції за відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску строків звернення до суду, вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач мав можливість звернутись за захистом свого права і не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного      20 серпня 2010 року, ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, враховуючи положення статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при залишенні позовної заяви без розгляду правильно встановлено обставини справи та додержано норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 123, 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Пустомитівської міської ради Львівської області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без розгляду від 02 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.003058 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 19.02.2020