П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 523/8364/19	
Головуючий в 1 інстанції: Аліна С.С.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів - Єщенко О. В., Танасогло Т.М.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом    ОСОБА_1    до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
        
   В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1145780 від 12 травня 2019 року, винесену інспектором поліції УПП у м. Одесі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач керував автомобілем з дотриманням п.п.12.9.б) ПДР України, чим порушив п.12.10  Правил дорожнього руху. Крім того, оскаржена постанова прийнята відповідачем без дотримання вимог положень ст. 280 КУпАП, а  тому названа постанова є незаконною та підлягає скасуванню.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року позов ОСОБА_1  залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що інспектором патрульної поліції правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції незаконне та протиправне, а тому позивач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суддя районного суду дійшов хибного висновку щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності, не містить даних про пристрій, яким вимірювалось перевищення швидкість на авто, що є підставою для скасування оскарженої постанови відповідача.
В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Судом встановлено, що 12.05.2019 року інспектором патрульної поліції роти № 4 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Скопець Д.М. винесено постанову серії ЕАВ № 1 145780 від 12.05.2019 року відносно ОСОБА_1  про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 122 КУпАП. 
Даною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 255 грн.
З оскарженої постанови вбачається, що 12.05.2019 року в ході виконання службових обов`язків інспектор патрульної поліції роти № 4 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Скопець Дана Миколаївна, в складі наряду, виявила транспортний засіб «VOLKSWAGEN SHARAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , що рухалася о 16 год. 23 хв., по автомобільному шляху міжнародного значення М-14, через населений пункт зі швидкістю 74  і перевищила, встановлене обмеження швидкості руху, порушивши пункт 12.9.6)  Правил дорожнього руху  затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, якими визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Пунктом 11 частини першої  статті 23 Закону України "Про Національну поліцію"  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до  Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють  Правила дорожнього руху, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306  (із змінами та доповненнями; далі -  ПДР).
Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив  ПДР  (ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію").
Відповідно до п. 12.4  ПДР  у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Із змісту оскарженої постанови вбачається «порушила п.п.12.9.б) ПДР України, чим порушив п.12.10 ПДР - «Порушення додаткових обмежень дозволеної швидкості руху».
Частиною 1  статті 122 КУпАП  передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно постанови серії ЕАВ № 1145780 від 12.05.2019 р. встановлено, що позивач о 16 год. 28 хв., керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN SHARAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автомобільному шляху міжнародного значення М-14, через населений пункт, рухалась зі швидкістю 74 км/год перевищивши дозволену швидкість на 24 /год, чим порушила п. п.12.9. б) ПДР, п. 12.1 ПДР, що є адміністративним правопорушенням, передбачене ч. 1  ст. 122 КУпАП.
На вимогу положень  статті 222 КУпАП  органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення  правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
У відповідності до вимог частини третьої  статті 254 КУпАП  протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених  статтею 258 цього кодексу.
Частина 2  статті 258 КУпАП  надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої  статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 283 цього Кодексу.
Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого  статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до  статті 251 КУпАП  орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною другою                статті 122 КУпАП.
Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою  статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Інструкції    постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Відтак, оскаржувана постанова серії ЕАВ № 1145780 від 12.05.2019 р. за своїм змістом повністю відповідає вимогам  ст. 283 КУпАП.
Окрім цього, апеляційний суд відхиляє посилання позивача на ту обставину, що у спірній постанові не зазначено будь-якої інформації про носія яким зафіксовано дане правопорушення, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції, вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керувала позивач, здійснювалось - лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 ТС000752.
Статтею 251 КУпАП  встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»    встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання    правил дорожнього руху.
Факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТryСАМ LTI 20/20 № ТС000752 та підтверджується роздруківкою файлу 1557677740 _mВ000_1512_161540.jmf пристрою, на якому зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 46° 36'53.31 "N і географічна довгота 30° 49 '30.32 "Е місця події.
Відповідно до наявних матерів справи, лазерний вимірювач швидкості TruСАМ LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012.
Згідно з експертним висновком НДЦ «ТЕЗІС» НТУУ «КПІ» механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів ТryСАМ LTI 20/20 відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні.
Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТryСАМ LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. Відповідно, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ТryСАМ LTI 20/20, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.
Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.
Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13818 від 15 листопада 2018 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів ТгиСат ЬТІ 20/20 № ТС000752. Дане свідоцтво чинне до 15 листопада 2019 року.
Згідно даних експертного висновку від 27 вересня 2018 року №04/02/03 3008, виготовленого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, об`єктом експертизи був лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam, розроблений (виготовлений) компанією «Laser Technology Inc.», США. Висновок за результатами експертизи: в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт. Об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних.
Лазерний вимірювача швидкості автотранспортних засобів ТryСАМ LTI отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № ІІА-МІ/1-2903-2012. 
Відповідно, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.
Дана процедура, відповідно до  Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що діяв до 31.12.2015, була передбачена для серійного виробництва та ввезення засобів вимірювальної техніки на територію України.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.
У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.
Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.
Оскільки, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 ТС0006750 може засвідчувати порушення швидкісного режиму, а тому є належним доказом по справі.
Таким чином, доводи зазначені в апеляційній скарзі не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів вважає доведеним вчинення позивачем порушення  Правил дорожнього руху, що обумовило правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1  ст.122 КУпАП.
Із врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1145780 від 12 травня 2019 року, є правильним.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до  ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова  без змін.
Керуючись ст.ст. 311,  312,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1     - залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1    до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без змін. 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Танасогло Т.М.