ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 лютого 2020 року           справа №428/13006/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г, Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2020 року  у справі  № 428/13006/19 (головуючий І інстанції Кордюкова Ж.І., текст рішення складено у приміщенні суду за адресою: бульвар Дружби Народів, 19, м. Сєвєродонецьк, Луганська область)  за позовом   ОСОБА_1  до  поліцейського 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Стогнієвої Катерини Миколаївни про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
          
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до поліцейського 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Стогнієвої Катерини Миколаївни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1751518 від 15.11.2019 року (а.с. 1-3).
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 17-19).
Позивач з вказаним рішенням суду не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій послалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просила скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що з відеозапису, який їй надали патрульні поліцейські для ознайомлення вбачається, що пішоходи почали виходити на пішохідний перехід в той момент, коли вона безпосередньо перетинала перехрестя вулиць Федоренко та Менделєєва. Також зазначила, що коли вона наближалась до перехрестя, пішоходи на переході були відсутні, події відбувались в темну пору доби, і вона пересувалась з невеликою швидкістю не більше 40 км на годину, та пригальмувала перед перехрестям, щоб впевнитись у безпеці дорожнього руху. Вважає, що в порушення норм КУпАП відповідачем не складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 21-23).
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.
Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕАК 1751518 від 15.11.2019 року складеної поліцейським 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Стогнієвою Катериною Миколаївни, вбачається, що позивач була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 122 КУпАП з накладенням на нього штрафу в розмірі 255 грн. за те, що того ж числа о 18 год. 00 хв. в м. Сєвєродонецьк по вул. Федоренка, 24, водій, керуючи транспортним засобом HYNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим порушив п.18.1. ПДР (а.с. 5).
Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чиного законодавства.
Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі частини першої статті 122.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до пункту 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Тобто, за порушення приписів вказаної норми передбачена адміністративна відповідальність.
Разом з тим, статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною ч. 1 ст. 283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Частиною 2 цієї статті визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідачем в якості доказу скоєння правопорушення позивачем до матеріалів справи приєднано оптичний диск з відеозаписом вказаних подій.
Дослідивши зазначений диск з відеофайлами, колегія суддів вважає, що він є належним та допустимим доказом.
З дослідженого судом відеозапису відеореєстратора патрульної поліції а саме відео файл 2019-12-05_21-08-58 вбачається, що при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу транспортного засобу під керуванням позивача, на пішохідному переході перебувала група пішоходів у кількості п`яти осіб. Однак, позивач не зупинив транспортний засіб та не надав перевагу в русі пішоходам, які переходили проїзну частину відповідного напрямку. Крім того з вказаного відеозапису вбачається, що пішоходи призупинили свій рух пропускаючи транспортний засіб під керуванням позивача (а.с. 15).
Як вже було зазначено, пунктом 18.1 Правил дорожнього руху передбачено переважне право пішоходів в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимог цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто, знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу, або зупинитися.
Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході, незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід. 
Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.
Вказаний висновок  узгоджується з правовою позицією Верховного Суду яка викладена в постанові від 04.12.2019 року у справі № 751/4821/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що порушення позивачем пункту 18.1 ПДР України доведено належними доказами, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, щодо обов`язку складання патрульним поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення виходячи з наступного.
Згідно з частинами другою-четвертою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Судами встановлено, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України на місці вчинення правопорушення та було накладено штраф у розмірі 255,00грн.
Із аналізу норм статей 280, 251, 258, 283 КУпАП можливо дійти висновку, що протоколи не складаються, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність винесеної відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.
Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись статтями   250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328,  Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                          ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2020 року  у справі  № 428/13006/19  за позовом   ОСОБА_1  до  поліцейського 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Стогнієвої Катерини Миколаївни про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2020 року  у справі  № 428/13006/19 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений та підписаний 24 лютого 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           І.В. Геращенко
           
Судді:                                                                                                    Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова