СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р.                                                                 Справа № 917/1147/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя  Тарасова І.В. 
за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький колісний завод" (вх.№3664 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2019 у справі №917/1147/19 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Мацько О.С., повне рішення складено 11.11.2019)
за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк", м.Київ, 
до 1. Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький колісний завод", Полтавська область, м. Кременчук, 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Обод”, Полтавська область, м.Кременчук, 
про стягнення 17945171,23 грн,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до Господарського суду Полтавської області про солідарне стягнення з Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький колісний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю “Обод” 17 945   171,23 грн заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №79/17 від 21.12.2017, з яких: 17500000 грн - заборгованість за кредитом, 370856,16 грн - заборгованість по процентам, 74315,07 грн - заборгованість по пені на прострочену основну заборгованість.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 31.11.2019 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький колісний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю “Обод” на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" 17500 000,00 грн основної заборгованості за кредитним договором №79/17 від 27.12.2017, 370856,16 грн заборгованості по процентам, 74315,07 грн заборгованості по пені за прострочення основної заборгованості.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький колісний завод" на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" 134588,79 грн судового збору.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Обод” на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" 134588,79 грн судового збору.
Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький колісний завод" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення 74315,07 грн заборгованості по пені за прострочення основної заборгованості та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 74315,07 грн заборгованості по пені за прострочення основної заборгованості солідарно з  Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький колісний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю “Обод” відмовити повністю. Судові витрати покласти на позивача.
Скарга обґрунтована тим, що у вимозі №57001-11-б/б від 21.06.2019, яку перший відповідач отримав 25.06.2019, позивач зазначає, що між позивачем та першим відповідачем укладена додаткова угода №1 від 28.12.2018. Однак, вказана додаткова угода між позивачем та першим відповідачем не укладалась, до матеріалів справи така додаткова угода теж не надана, зміст вказаної додаткової угоди першому відповідачу не відомий. Наведене у вимозі позивача твердження про зобов`язання першого відповідача повернути транш частинами у відповідні терміни на підставі вказаної додаткової угоди, є безпідставним.
24.12.2019 до суду від  позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№12094), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судом першої інстанції на підставі наявних доказів в матеріалах даної справи вірно встановлено про порушення першим відповідачем зобов`язання щодо своєчасного повернення частини траншу, передбаченого п.9.1. договору, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 19.06.2019 становила 2500000,00 грн. Станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення суду, ні позичальник, ні поручитель не виконали дану вимогу навіть частково та не сплатили банку залишок по тілу кредиту, нараховані проценти та пеню. Отже, як зазначає позивач, перший та другий відповідач ухиляються від виконання зобов`язань, передбачених умовами підписаного та дійсного договору тривалий час, що підтверджується відсутністю доказів в матеріалах справи про належне виконання зобов`язань.
03.02.2020 до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№965) про залучення копій документів.
Представником позивача у судовому засіданні 03.02.2020, на виконання вимог ухвали суду від 16.01.2020, було надано для огляду колегії суддів оригінали документів, які були подані в обґрунтування позовних вимог.  
Представник першого та другого відповідачів у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги,  колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.12.2017 між ПАТ «Альфа-Банк», банком, ПАТ “Кременчуцький колісний завод”, позичальником, укладено договір про відкриття кредитної лінії № 79/17, згідно з яким банк відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію у національній валюті, та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених договором. Позичальник, у свою чергу, зобов`язується використати кредит з метою, визначеній у п.1.5. цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені договором.
Ліміт кредитної лінії (граничний розмір кредиту) 33   000   000,00 грн (п.1.2. договору).
Пунктом 1.3. договору передбачено, що розмір процентів за користування кредитом складає 28% річних. Тип процентної ставки (процентів) за користування кредитом – фіксована. 
Відповідно до п.1.4. договору строк дії кредитної лінії закінчується 25.12.2018.
Згідно з п.1.5. договору кредит надається для мети поповнення оборотних коштів позичальника і може бути використаний ним на будь-які цілі, що не суперечать законодавству України.
Умовами п.2.1. договору передбачено, що належне виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується: 
а) неустойкою (пенею, штрафом), що передбачені цим договором;
б) іпотекою нерухомого майна, що належить позичальнику на праві власності;
в) заставою рухомого майна, що належить позичальнику на праві власності;
г) порукою Приватного акціонерного підприємства «Обод» на повну суму зобов`язань позичальника за цим договором та на строк дії цього договору;
д) заставою майнових прав на грошові кошти на поточному рахунку позичальника, відкритому в банку.
Пунктом 9.1. договору передбачено, що позичальник повинен повернути банку кредит шляхом повернення кожного траншу частинами та у терміни, що визначені у додатковій угоді/додаткових угодах, на підставі якої/яких цей транш наданий, але не пізніше ніж у день закінчення строку дії кредитної лінії. Повернення кредиту або його частини до настання зазначених термінів вважається достроковим.
Позичальник має право достроково повернути кредит або його частину. У випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, позичальник зобов`язаний самостійно та/або на вимогу банку повернути кредит достроково (п.9.2. договору).
Пунктом 11.1. договору передбачено, що за прострочення повернення кредиту чи його частини та/або сплати процентів та/або комісії за управління кредитною лінією позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до п.11.4. договору сплата пені або штрафів не звільняє позичальника від виконання зобов`язань, і так само не звільняє його від обов`язку, понад суми пені (штрафів), відшкодовувати банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань.
У відповідності до п.11.5. договору суттєвим порушенням позичальником цього договору вважається, зокрема повне або часткове прострочення повернення будь-якого траншу у термін, визначений згідно з п.9.1. договору.
Згідно з п.11.6. договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісії за управління кредитною лінією, і виконання усіх інших зобов`язань позичальника за цим договором у строк не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати направлення позичальнику відповідної вимоги у будь-якому із перелічених в договорі  випадків, зокрема у разі суттєвого порушення позичальником умов цього договору.
Умовами п.12.3. договору передбачено, що цей договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань позичальника за цим договором.
28.12.2017 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору, відповідно до п.1. якої банк надає позичальнику транш у сумі 33   000   000,00 грн (а.с.94-95 т.1).
Відповідно до п.2 цієї угоди на часткову зміну основного договору встановлено, що за користування траншем позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти у розмірі:
а) в період з 28.12.2017 (включно) по 27.03.2018 (включно) – 20,5% річних;
б) з 28.03.2018 – 28% річних.
На виконання умов договору 28.12.2017 банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 33 000 000 грн (меморіальний ордер №262139 від 28.12.2017).
В подальшому до додаткової угоди №1 від 28.12.2017 до договору про відкриття кредитної лінії було укладено декілька угод про внесення змін.
Так, угодами про внесення змін №2 від 02.07.2018, №3 від 02.10.2018, №4 від 31.10.2018, №5 від 22.11.2018, №6 від 20.12.2018, №7 від 20.03.2019 до додаткової угоди №1 від 28.12.2017 встановлено проценти за користування траншем.
Відповідно до угоди про внесення змін №6 від 20.12.2018 до додаткової угоди №1 від 28.12.2017 (а.с.105-106 т.1) сторони підтвердили, що станом на 20 грудня 2018 року заборгованість по траншу складає 22 000 000 грн. Позичальник зобов`язаний повернути транш частинами у наступні терміни:
а) 80 000 грн - 28 грудня 2018 року;
б) 640 000 грн - 31 січня 2019 року;
в) 640 000 грн - 28 лютого 2019 року;
г) 640 000 грн - 29 березня 2019 року;
д) 2 500 000 грн - 30 квітня 2019 року;
е) 2 500 000 грн - 31 травня 2019 року;
с) 2 500 000 грн - 27 червня 2019 року;
ж) 2 500 000 грн - 31 липня 2019 року;
з) 2 500 000 грн - 30 серпня 2019 року;
и) 2 500 000 грн - 30 вересня 2019 року;
і) 2 500 000 грн - 31 жовтня 2019 року;
ї) 2 000 000 грн - 29 листопада 2019 року;
й) 500 000 грн - 20 грудня 2019 року.
Угодою про внесення змін №7 від 20.03.2019 до додаткової угоди №1 від 28.12.2017 (а.с.107-108 т.1) встановлено, що за користування траншем позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти у розмірі:
а) в період з 28 грудня 2017 року по 27 червня 2018 року - 20,5%;
б) в період з 28 червня 2018 року по 01 липня 2018 року - 28%;
в) в період з 02 липня 2018 року по 27 вересня 2018 року - 20,5%;
г) в період з 28 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року - 28%;
д) в період з 01 жовтня 2018 року по 19 грудня 2018 року - 23,35%;
е) в період з 20 грудня 2018 року по 19 березня 2019 року – 24%;
є) в період з 20 березня 2019 року по 19 червня 2019 року - 24,5%;
ж) з 20 червня 2019 року - 28%.
Крім того, 20.12.2018 між сторонами підписано додаткову угоду №4 до договору про відкриття кредитної лінії, відповідно до п.1.4. якої строк дії кредитної лінії закінчується 20.12.2019 (а.с.89 т.1).
20.12.2018 між ТОВ “Обод”, поручителем, та Акціонерним товариством “Альфа-Банк”, банком, з метою забезпечення виконання зобов`язань перед АТ “Альфа-Банк” за договором про відкриття кредитної лінії №79/17, було укладено договір поруки № 245-П/18,  згідно з яким поручитель поручився за виконання боржником (ПрАТ “Кременчуцький колісний завод”) обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, зокрема обов`язку у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із основного договору.
Відповідно до п.3.1. договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов`язків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.
Пунктом 5.3. договору поруки передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань боржника за основним договором. Порука за цим договором припиняється через 4 роки з дати набуття чинності цим договором.
Позивач зазначає, що позичальником було порушено зобов`язання щодо своєчасного повернення частини траншу, передбаченого п.9.1. договору про відкриття кредитної лінії, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 19.06.2019 становила 2500000,00 грн.
21.06.2019 позивач направив на адреси ПАТ «Кременчуцький колісний завод» та Приватного акціонерного товариства «Обод» вимоги №57001-11-б/б про дострокове виконання зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії, в якій посилаючись на п.11.6. договору, вимагав дострокового повернення кредиту і виконання усіх зобов`язань позичальника за договором про відкриття кредитної лінії № 79/17 від 27.12.2017 у строк не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати направлення цієї вимоги, а саме, наступних зобов`язань:
- дострокового повернення АТ “Альфа-Банк” основної заборгованості по кредиту у розмірі - 17 500 000 грн;
- сплатити заборгованість по пені на прострочену основну заборгованість в розмірі - 45 547,95 грн (сума простроченої заборгованості 2 500 000 грн,  період з 01.06.19 по 19.06.19 (19днів), ставка пені (подвійна НБУ 35,00%).
Станом на 01.07.2019 вимога залишилась не виконаною, а заборгованість -  непогашеною.
Позивач зазначає, що на момент подання позову за кредитним договором наявна прострочена заборгованість  відповідача перед банком в сумі 17 945 171,23 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 17 500 000 грн; заборгованості по процентах - 370 856,16 грн; заборгованості по пені на прострочену основну заборгованість - 74 315,07 грн. 
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором (ст.1056-1 ЦК України).
Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. 
Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
Порука є засобом забезпечення виконання зобов`язання. 
Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. 
Частинами 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. 
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції щодо стягнення 17500000 грн заборгованості за кредитом, 370856,16 грн заборгованості по процентам не оскаржується, тому згідно положень ч.1 ст.269 ГПК України не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.
Щодо стягнення 74315,07 грн заборгованості по пені на прострочену основну заборгованість, враховуючи те, що судом першої інстанції встановлено порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії №79/17 від 27.12.2017, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 11.1. договору передбачено, що за прострочення повернення кредиту чи його частини та/або сплати процентів та/або комісії за управління кредитною лінією позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів вважає його обґрунтованим. Доказів сплати пені першим відповідачем матеріали справи не містять. 
За таких обставин судом першої інстанції правомірно задоволено позов щодо стягнення 74315,07 грн заборгованості по пені на прострочену основну заборгованість.
Стосовно посилання апелянта на те, що у вимозі №57001-11-б/б від 21.06.2019 зазначено, що між позивачем та першим відповідачем укладена додаткова угода №1 від 28.12.2018, яка між позивачем та першим відповідачем не укладалась, до матеріалів справи така додаткова угода теж не надана, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявна копія додаткової угоди №1 від 28.12.2017, яка підписана між позивачем та першим відповідачем (а.с.94-95 т.1). І в подальшому між сторонами було підписано декілька угод про внесення змін до цієї угоди, що не заперечується сторонами. Так, угодою про внесення змін №6 від 20.12.2018 (а.с.105-106 т.1) було передбачено зобов`язання першого відповідача повернути транш частинами у відповідні терміни, які наведені в цій угоді.
Щодо посилання апелянта на те, що суд згідно положень ч.3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України мав можливість з урахуванням майнового стану відповідача, винятковості цього випадку, з власної ініціативи вирішити питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягала стягненню зі сторони, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем відповідне клопотання про зменшення розміру пені до суду першої інстанції не подавалось. Крім того, відсутні докази, якими відповідач обґрунтовує наявність підстав для зменшення штрафних санкцій; обгрунтування винятковості обставин для зменшення пені; пеня, яку позивач просить стягнути з відповідача, не є надмірно великою.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2019 у справі №917/1147/19 слід залишити без змін.
Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

          ПОСТАНОВИЛА:
          
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький колісний завод" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2019 у справі №917/1147/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.02.2020. 

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           О.А. Пуль  

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова